148 I. HAGEN. [1914 



Blylt i Telemarken samlet eksemplar bærer årstallet 1826. Men 

 planten blev først langt senere, (i 1886,) utskilt som egen art, 

 og der fmdes derfor i literaturen ingen meddelelse om dens fore- 

 komst her i landet før 1888, da Kindberg opgav den fra Høg- 

 snyta ved Kongsvold, en angivelse, som vistnok er holdbar, da 

 planten ikke er sjelden i denne trakt. 



I landets sydlige halvdel har den sin største utbredelse i 

 Jotunfjeldene og på Dovrefjeld. Fra Jotunfjeldene, i hvis nord- 

 hgste del den er ganske almindelig, er den utbredd vestover til 

 Indre Sogn, hvor den er fundet fleresteds, og findes ellers på 

 spredde steder i indlandet, i Telemarken, Sætersdalen og Søndre 

 Gudbrandsdalen. Nordenfjelds er den vistnok endnu mere ujevn 

 i sin forekomst, idet den ikke er kjendt fra endel af de trakter, 

 hvis mosflora er nogenlunde vel undersøkt, f. eks. Vefsen, medens 

 den i andre, som i Salten, synes at være hyppigere. Den går i 

 Norge så langt mot nord som til 70" n. b.; uagtet den ikke er 

 indsamlet på noget nordligere liggende sted, tør det på grund 

 av vor mangelfulde kjendskap til dens utbredelse være usikkert, 

 om denne breddegrad også danner dens nordgrænse i Europa; 

 i det arktiske Amerika er den samlet endnu ved 76° 30' n. b. 

 Den optrær fornemmelig i de øvre lag av skogbeltet og går 

 temmelig højt op over dette, idet den endnu er fundet i 1880 m. 

 højde; hvor langt den søndenfjelds stiger ned, er tvilsomt, da 

 der mangler højdeangivelse for voksestederne i den sydlige halv- 

 del av Gudbrandsdalen. Men nordenfjelds går den langt ned; i 

 Trøndelagen stiger den, som det synes, ned til henimot hav- 

 flaten, og dette vites med sikkerhet at være tilfældet i Salten. 

 Den vokser likesom D. intermedium helst på fugtig jord, i myrer 

 f. eks., men synes hyppigere end denne art at forekomme også 

 på tørrere underlag; på højfjeldet kan den danne omfangsrike 

 tuer i laven på tørre hejer, og den findes også på sparsomt 

 jorddækte berg. I de få kalktrakter søndenfjelds er den ikke 

 iagttat, men allerede i Indtrøndelagen optrær den på kalkgrund, 

 og dette gjentar sig endnu længer mot nord; både i Salten og 

 ved Porsangerfjorden er den således fundet på dolomitberg. 



Den sætter ikke sjelden frugt; på eksemplar, samlet i august, 

 er denne mere eller mindre nær sin modenhet, men alle låg er 

 endnu påsittende. ^V? var blomstringen næsten endt i Lilleelve- 



