No. 1] NORGES DICRANACEÆ. 173 



dal, Vindhellen; Lyster, Skogadalsiiåse 1100 m. ; Sogndal, 

 Kaupangerskogen; Aurland, Ravnanåse, Jordalen: Wulfsberg; 

 Kirkebø, Vadejm 400 m.: Kaalaas. 



K. Sunnelven, Djupyashyllen 1200 m.: Jørgensen; Søkk- 

 elven, Sesvatnet: Kaalaas; Skodje, Drynen; Bolsø, Moldehejen; 

 Ejd, mellem Torvik og Gjersetvalnet : A. Blytt; Bud: Kaalaas; 

 Bindalen, Langfjeldet 1150 m.: H. 



K. Søndre Land; Nordre Aurdal; Vestre Slidre til 1000 m. ; 

 Vang; Toten; Vardal; Snertingdalen; Fåberg; Vestre Gausdal; 

 Østre Gausdal; Ringebu; Søndre Fron; Nordre Fron; Seil; Lom; 

 Dovre; Lesje. 



H. Nordre Odalen ; Bomedal; Åmot; Sollien; Lilleelvedalen; 

 Tønset; Kvikne; Tolgen. 



ST. Røros; Ålen; Opdal til 1500 m.; Hølandet; Tilder; 

 Byneset; Trondhjem; Strinden ; Malvik; Roan. 



NT. Nedre Stjørdalen; Hegre; Meråker; Frosten; Værdalen; 

 Stenkjær; Snåsen; Vemundvik. 



No. Hatfjelddalen; Vefsen; Alstahaug; Nesne ; Hemnes; 

 Mo; Skjerstad; Fauske; Sørfolden; Ankenes; Vågan; Sortland; 

 Dverberg. 



Tr. Trondenes; Bardo; Målselven ; Malangen; Lenviken; 

 Tromsøsundet; Nordrejsen. 



F. Alten; Talvik. Også samlet av Deinboll, antagelig 

 ved Vadsø. 



Dicranum spurlum Hedw. 



Det ældste norske eksemplar er samlet av Hans Strøm, som 

 imidlertid i sine skrifter opførte den under navn av Bnjum 

 glaucum. Under det rigtige navn er den først angit for Norge 

 av Hisinger i 1823 (Anteckn. hefte 3). 



Den hører ikke til de almindeligere arter i Norge. Vistnok er 

 den hyppig omkring Kristianiafjorden og fundet på en række 

 steder vestover herfra til Flekkefjord, men ellers er den nærmest 

 at regne for sjelden, idet der er lange mellemrum mellem finde- 

 stederne, og der er flere amter, (Stavanger, Nordre Bergenhus, 

 Nordre Trondhjem, Nordland,) hvor den overhodet ikke er iagt- 

 tat; i den sydhgste og nordhgste del av Vestlandet synes den 

 at mangle, medens der i Hordaland og på Voss er endel fmde- 

 steder. Dens nordgrænse ligger ved 70^ n. b. Utenfor barskogen 

 er den, såvidt vites, ikke fundet, men her vokser den både på 

 berg, blokker og på jord, ifølge Kiær også på røtter og træstam- 

 mer; den foretrækker tørt underlag og er på dette typisk utviklet; 



