22 O. NORDGAARD [1914 



i ottiaarene blev et stort individ fanget ved Aalesund, og den 

 8. november 1890 erholdtes et andet ved Kristiansund, som 

 fremdeles er nordpunktet. 



De sydlige dyre formers fremtrængen mot nord er saaledes 

 ikke avsluttet i vore dage. Nogen faa arter har bevislig avan- 

 cert, og iblandt de arter, som har stanset f. eks. ved Trond- 

 hjemsfjorden, findes der rimeligvis en og anden, som har evne 

 til at gaa videre. Av mollusker, som ikke er fundet nordenfor 

 Trondhjemsfjorden, kan nævnes: Pecten maximiis, Lævicardiiim 

 norvegicum, Venus casina, V. fasciata, Liicina spinifera. Sandsyn- 

 ligvis er Trondhjemsfjorden for disse en midlertidig holdeplass. 

 Et betydelig antal av sydlige former er naaet helt op til Lofo- 

 ten, f. eks. av mollusker: Niiciila nucleus, Area nodiilosa, Dosinia 

 exoleta, Dosinia lincta, Macoma fabiila, Cultelhis pelhicidus, Thracia 

 papyracea, Patella vulgata, etc. Atter andre, saasom Cardium 

 echinahim gaar helt til Nordkap. I et foregaaende arbeide^ har 

 jeg vist, at boreale bryozoer (Bicellaria alderi Busk) kan fore 

 komme helt op til 74 ^"'53' N. B. (stat. 315, som ligger N.W. for 

 Beeren Eiland). Av disse kjendsgjerninger vil forstaaes hvilken 

 umaatelig rolle den varme Atlanterhavsstrøm spiller i de sydlige 

 dyreformers utbredelse mot nord. Forøvrig er dette bare et litet 

 bidrag til belysning ay en gammel sandhet, som blev fremholdt 

 av G. O. Sårs 2 allerede i 1879. Men der er en anden omstæn- 

 dighet, som vistnok kan sættes i forbindelse med nævnte strøm, 

 og som jeg ikke har set omtalt av nogen. I det foregaaende er 

 pekt paa, at antallet av arktiske arter i fjordenes indre dele har 

 holdt sig omtrent uforandret siden tapestiden. Dette er jo rime- 

 lig, ti de arter, som kunde staa sig under tapestidens høiere 

 gjennemsnitstemperatur, maatte ha gode betingelser for at klare 

 sig, da aarsmediet blev mindre. Da de varme strømmes virk- 

 ninger paa dyrelivet serlig spores i skjergaarden og fjordenes 

 mundinger, hvis littoralfauna er meget forskjellig fra de indre 

 fjordpartiers grundvandsdyreliv, maa vi vente, at netop paa de 

 steder, hvor strømmenes virkninger er sterkest, vil de derværende 

 arktiske former befmde sig i en tilbakeskridende bevægelse sam- 

 tidig med, at de sydlige trænger frem mot nord. Likesom de 

 lusitaniske og boreale arter har sine pionerer, har de arktiske 

 sine efterliggere, og det ser ut til, at flere av disse baktropsfor- 

 mer efterhaanden maa opgi sine stillinger. Herpaa vil jeg an- 

 føre nogen eksempler. Jeffreys^ har opført Lyonsia arenosa 

 Møll. fra Kristianiafjorden, men ingen har senere gjenfundet 



^ Nordliavsekspeditionens pol3'zoa, s. 6. 



- Nogle bemerkninger om den marine faunas karakter ved Norges 



nordlige kj-ster. Tromsø museums aarshefter II, 1879. 

 ^ Norwegian Mollusca. Ann. Mag. Nat. Hist. June 1870, sep. cop., p. 5. 



