28 O. NORDGAARD [1914 



blev Litestængt fra Nordhavet. Det skulde da synes rimeligst, 

 at koldvandsformen er avledet av varmtvandsformen og ikke 

 omvendt. Paa samme vis maa vi anta, at den arktiske fauna 

 i sin almindelighet er en derivation av den tertiære. Efterat 

 boreale klimatiske forhold begyndte at bli herskende, skete der 

 en indvandring av boreale arter sydfra, men der kan ogsaa i 

 enkelte tilfelde paavises, at en arktisk art har spaltet sig under 

 de forandrede forhold. Av saadanne skal anføres etpar eks- 

 empler blandt decapoder. Hippolyte securifrons er avledet av den 

 arktiske H. spinns og Sabinea sarsi fra H. septemcarinata^ . Disse 

 kan saaledes efter den foran givne delinition betegnes som ark- 

 tisk-boreale artspar. 



Det er uomtvistelig, at under forandrede fysiske forhold 

 ændres ogsaa faunaens præg. Naar varme havstrømme bryter 

 ind mot kysterne av et land med arktisk dyreliv, vil dette efter- 

 haanden sldfte karakter, idist der dels sker en indvandring, dels 

 foregaar en spaltning av gamle arter i nye. Naar tertiærtidens 

 milde klima gik over i istidens, gav det støt til en livlig nydan- 

 nelse av arter, og en lignende nyskaping omend i mindre skala 

 har ogsaa fundet sted, efterat istidens strenge klima blev brutt 

 av den boreale indflydelse. De store klimatforandringer paa 

 jorden er sandsynligvis en av de viktigste av de artsskapende 

 faktorer. 



3. Enkelte hovedtræk i den norske marine faunas 

 indvandringshistorie. 



Forsøker vi at betrakte den marine fauna i historisk per- 

 spektiv, maa vi erkjende, at faunaens stilling idag er et produkt 

 av alle de forandringer, som har fundet sted, efterat havet blev 

 staaende ved den nuværende strandlinje sammen med kvartær- 

 tidens mange omskiftelser. Vi kjender fra fysiken, at vand ved 

 en bestemt temperatur ikke kan opløse mere end en viss mengde 

 av et salt, og naar denne grense er naaet, sies våndet eller den 

 vandige opløsning at være mæ^ttet. Dette træk hentet fra fysiken 

 kan tjene til utgangspunkt for en betraktning av dyrelivet i vore 

 farvand. Fæster vi opmerksomheten ved en bestemt fjord, f. 

 eks. Trondhjemsfjorden, kan vi teoretisk utlede den slutning, at 



' Se Appelløf i Murray and Hjort, Depths ot the ocean, p. 551. 



