34 VESTERGREN, OM INDIVIDBILDNINGEN HOS SLÄKTET MENTHA, 



Denna senare växer med förkärlek på nyodlad fuktig 

 mark, speciellt myrmark, där M. aquatica a capitata (som jag i 

 det följande för korthetens skull vill beteckna M. capitata) 

 ännu kvarlefver i dikena och dit M. arvensis inkommit bland 

 kulturväxterna. I mitt herbarium har jag bland exemplar af 

 M. arvensis påträffat ett individ af ifrågavarande M. capitata 

 X arvensis, insamladt i Bro redan 1890. Med godt hopp om 

 framgång företog jag en exkursion till den vidsträckta, nyligen 

 utdikade Martebo myr för att eftersöka den nämnda hybriden, 

 och jag lyckades äfven finna den därstädes pä flera ställen i 

 närheten af ' Skäggs i Västkinde. Mentha capitata x arvensis 

 synes således icke vara någon sällsynthet på Gotland, alldenstund 

 jag påträffat den på snart sagdt alla undersökta lokaler, där 

 den kunde förekomma, d. v. s. där ståndorten var sådan, att 

 stamarterna växte i hvarandras närhet. Men sä har växten 

 också i sina talrika, kraftiga utlöpare förträffliga resurser i 

 kampen för tillvaron, så att af ett enda individ snart upp- 

 kommer ett helt bestånd. På lokalerna uppträder också därför 

 M. capitata x arvensis vanligen rikligt, stundom ymnigare än 

 stam arterna. 



Hybridens intermediära karakterer falla lätt i ögonen, och 

 det så mycket mer som den oftast växer intimt blandad med 

 stamarterna. Från M. capitata skiljes den lätt redan på af- 

 stånd genom blomknippenas kranslika ställning i bladvecken 

 (mera sällan bilda dessutom de öfversta ett hufvud i stjälkens 

 topp), från M. arvensis skiljes den genom spetsigare foderflikar 

 och håriga blomskaft, från bägge stamformerna på grund af den 

 intermediära bladformen samt nästan fullständig sterilitet både 

 hvad pollen och frukter beträffar. 



Jag har redan nämnt, att stamarterna på det af mig i 

 ifrågavarande hänseende undersökta tämligen begränsade om- 

 rådet varierade föga. Hybriden däremot förekom — såsom för- 

 hållandet plägar vara med hybrider — i åtskilliga former, hvilka 

 dock utan svårighet kunna hänföras till en och samma gemen- 

 samma hufvudtyp, hvars plats är emellan de bägge stamarterna, 



