ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1898, N:0 1. 37 



ända till fullständig sterilitet. Denna reduktion synes hufvud- 

 sakiigen träffa ståndarna, och en hel serie af olika grader i 

 ståndarnas kontabescens är påvisbar hos vissa Menthce, kanske 

 tydligast hos M. arvensis, såsom jag i det följande vill visa. 

 Så länge tillgången på potent pollen, oaktadt ståndarnas kon- 

 tabescens hos vissa individ (honindividen), är tillräcklig för 

 artens behof, såsom f. n. hos M. arvensis, synes gynodioecien 

 åtminstone för vissa växter, t. ex. Thymus serpyllum, enligt 

 hvad Darwin visat, rent af vara fördelaktig, i det honindividen 

 äro fruktbarare än de hermafrodita; detta kan bero på att hos 

 honplantorna mindre kraft behöfver förbrukas på ståndarnes 

 utbildning och att dessutom hos dessa pollination mellan blom- 

 mor tillhörande samma individ är utesluten, hvilken säkerligen 

 hos ifrågavarande för allogami afpassade växter skulle verka 

 försvagande. Men om å andra sidan, såsom hos ofvannämnda 

 Menthm, ståndarnas reduktion fortgår så långt, att pollenbrist 

 inträder eller rent af potent pollen ej vidare utbildas, blir följ- 

 den tvärtom den, att växten blir steril. 



Då i honblommorna nästan alltid finnas mer eller mindre 

 desorganiserade, funktionslösa ståndarrudiment, måste följaktligen 

 gynodioecien hos släktet Mentha och öfriga gynodioika labiater 

 betraktas som en sekundär företeelse. Det synes mig som om 

 man hos denna grupp af närbesläktade växter måste antaga en 

 af obekant orsak förefintlig inhärent benägenhet eller tendens att 

 reducera det hanliga elementet och att man häri ytterst har att 

 söka den förnämsta orsaken till de ifrågavarande Menthornas 

 apogami. 



Den andra faktorn, som synes mig hafva medverkat till 

 och påskyndat apogamiens inträdande hos dessa Menthce (bland 

 hvilka jag för att underlätta den kommande framställningen 

 vill utvälja M. gentilis såsom ett tydligt exempel på en apogam 

 Mentha-&vt) är den starka vegetativa individbildningen. Genom 

 denna har det slag af antogami befrämjats, som består i polli- 

 nation mellan blommor härstammande från ett och samma frö, 

 vare sig dessa blommor tillhöra en och samma planta eller 



