48 VESTERGREN, OM INDIVIDBILDNINGEN HOS SLÄKTET MENTHA. 



alldenstund den aldrig, såvidt jag kunnat finna, utbildar något 

 pollen. 



Hos den ofvan beskrifna hybriden M. capitata x arvensis 

 är orsaken till steriliteten gifvetvis en annan, och denna har 

 inträdt så att säga med ett slag, beroende på dess hybrida ur- 

 sprung. Äfven de till det yttre fullt normala ståndarna hade 

 här fullkomligt sterilt pollen. 



Ståndarnes kontabescens och blommans därpå beroende gy- 

 nodioeci och sterilitet försvårar i ej obetydlig grad en rätt upp- 

 fattning af Menthorna i systematiskt hänseende. 



För att blott hålla mig till Mentha gentilis L., så utgör 

 denna ett intressant exempel på en själfständig art, *) som för- 

 lorat förmågan af individbildning på könlig väg i och. med det 

 hanliga elementets abort och i följd häraf ständigt är steril. 2 ) 

 Denna art är således enbart hänvisad till förökning på vege- 

 tativ väg. 



Man måste antaga, att M. gentilis eller åtminstone den 

 form, från hvilken denna utvecklat sig, ursprungligen ägt såväl 

 vegetativ som sexuell individbildningsförmåga. Den måste anses 



1 ) M. gentilis är enligt H. Braun 1. c. af F. Schultz uppställd som hybrid, 

 M. arvensis x viridis. Detta synes mig vara orimligt åtminstone i fråga om 

 hufvudformen af vår svenska M. gentilis. Däremot kan det möjligen äga 

 något berättigande angående M. gentilis v. glabrata Hn. (— M. gentilis v. 

 subspicata Aresch.), en form, som jag endast känner genom prässade exem- 

 plar, ån mindre afseende kan fästas vid Moewes' ofvannämnda antydan 

 om dess hybrida ursprung ur M. aquatica och M. arvensis. Man synes ha 

 utgått från den härvidlag falska induktionen, att eftersom växten är sferil, 

 måste den vara hybrid, och sedan med ljus och lykta sökt efter föräldrar 

 till densamma. — Andra t. ex. Malinvaud (Bull. Soc. bot. France 1880 p. 

 349) uppfatta icke M. gentilis som hybrid. Braun är försiktig nog att 

 Öfverallt begagna uttrycket »Mittelformen oder Bastarden». 



2 ) Härvidlag frånser jag den möjligheten, att vissa individ, hvilket jag dock 

 aldrig funnit, skulle utbilda pollen och att något pollenkorn däribland skulle 

 vara befrnktningsdugligt. På en lokal (potatestäppa vid Stenstu i Bro, Got- 

 land) voro några få delfrakter utvecklade, ehuru det torde vara tvifvelaktigt, 

 om dessa voro i stånd att ge upphof till nya individ. Möjligheten af pollen- 

 öfverföring från andra Menthor torde väl ock böra tagas med i räkningen. 

 — Jmf. Loew, Bliitenbiol. Floristik (1894) pag. 317. 



