ÖPVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1898, N:0 2. 89 



försedda med smä fjäll. Vid denna tid äro utlöparne nästan 

 alldeles vissnade». 



För att vinna kännedom om tiden för utlöparnes bildning 

 och för öfrigt om de underjordiska delarnes utveckling har jag 

 gjort tvänne särskilda resor till Öland, den ena den 26 Maj, 

 den andra den 26 September 1897. Det är resultatet af dessa 

 resors iakttagelser jämte under tiden gjorda anatomiska studier, 

 som härmed offentliggöras. 



Af äldre litteratur är det egentligen endast att taga hänsyn 

 till Th. Irmischs, Ueber einige Ranunculaceen (Bot. Zeitung 

 1857), hvari likväl hufvudsakligen groningen beskrifves. Själf 

 har jag icke funnit några utvecklade frukter och frön af denna 

 art, hvarför jag var böjd för den slutledningen, att den liksom 

 en del andra på vegetativ väg sig raskt propagerande växter, 

 t. ex. Ficaria verna, endast i undantagsfall sätter grobara frön, 

 men möjligen förhåller sig växten på annat sätt i sydligare 

 trakter. 



Groning och första utveckling. 



Groningsförloppet anföres sålunda helt och hållet efter Ir- 

 misch. — De epigäiska hjärtbladen äro långskaftade, äggrunda, 

 ofta med hjärtlik bas, glänsande mörkgröna. Den längre eller 

 kortare hypokotyla axeln, som är mycket tunn och späd, förblir 

 till större delen under jorden. De på hjärtbladen följande bladen 

 äro äggrunda, glatta eller obetydligt håriga. Så långt hinner 

 växten under den första vegetationsperioden. Följande vår ut- 

 vecklas nya örtblad, sedan hjärtbladen och de första örtbladen 

 vissnat under vintern. Hufvudrot och hypokotyl äro stadda i 

 bortvissnande. Birötter utvecklas under hjärtbladen och växa 

 ut på längden; omedelbart ofvanför dem uppstå andra birötter, 

 hvilka icke nå samma längd som de föregående, men från början 

 äro något uppsvällda. Dessa tjockare rötter 'hafva i juni fått 

 utseendet af rofformiga knölar. Deras understa del förblir tunn 

 och förvissnar slutligen. Alltefter växtståndets styrka fann 

 Irmisch 1 — 2 — 6 — 8 knölrötter. Den axeldel, hvarifrån rötterna 



