ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1898, N:0 2. 107 



normala rötterna hos R. illyricus. Så äro t. ex. perikambium 

 och endoderrais .förtjockade och förvedade. Den knölformiga de- 

 len af roten liknar i sin konstruktion knölroten hos R. illyricus. l ) 



Marie beskrifver äfven rotbyggnaden hos två andra arter, 

 R. millefoliatus Vahl och R. flabellatus Desf. Hos båda finnas 

 både trådlika och knölformiga rötter. Hvad de senare beträffar, 

 öfverensstämma de i väsentliga drag i sin byggnad med den 

 knölformiga delen af R. cliceropliyllus' rötter. Hos R. flabellatus 

 är märgen förvedad, hos R. millefoliatus oförvedad. I de tråd- 

 lika rötterna mötas hadromstrålarne i midten. 



En liknande anatomisk byggnad (mäktig utveckling af den 

 primära barken och långt drifven reduktion af centralcylindern) 

 finnes äfven i knölrötterna hos R. asiaticus enl. A. Seignette 2 ) 

 och hos R. monspeliacus och R. T hor a enligt G. Bonnier. 3 ) 



Utbredning. 



Ranunculus illyricus tillhör en grupp af Ranunculus-arter 

 (subsp. Ranunculastrum), utmärkt bland annat genom amrot- 

 bildning, som har sin hufvudsakliga utbredning i Medelbafsom- 

 rådet. Till denna grupp höra bl. a. Ranunculus orientalis L., 

 R. isthmicus BoiSS., R. clicerophyllus L., R. monspeliacus L., 

 R. rumelicus L., R. creticus L., R. asiaticus L. m. fl. Ranun- 

 culus illyricus förekommer enligt Nymans Conspectus floraä eu- 

 ropseae i Österrike, Södra och Mellersta Italien (sällsynt), Dal- 

 matien, Herzegovina, Montenegro, Kroatien, Ungarn, Serbien, 

 Thracien, Södra Ryssland och Sverige. Dessutom förekommer 

 den på ett par punkter i mellersta Tyskland. Arten saknas 

 helt och hållet i västra Europa och i länderna kring Östersjön. 

 I vårt land förekommer den som bekant endast på Öland, där 

 den har sin hufvudsakliga utbredning längs de båda landborgarne. 



') Dock afviker den genom förekomsten af en central grupp af mekaniska fibrer 



i den uppsvällda delen. 

 J ) A. Seignette, Recherches sur les tubercules (Revue gén. de bot. 1889, t. 1). 

 3 ) Anf. arbete. Märgen är i dessa arters rötter vanl. oförvedad. 



