ÖFVEESIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1898, N:0 5. 277 



och 



1 / J-l M\~" _1 



i — r=r^Y=i = ' l ~ " w(n) ' 1 — e nw(n) >' 



\ « n / 



närmar sig ett vid växande n. 



Låt således X vara ett ändligt område, hvilket som helst 

 inom X. Mot h varje X svarar alltid ett visst minsta tal n låt 

 vara n, sådant att C„ helt och hållet innefattar X och således 

 äfven, om vi begagna samma beteckningssätt, som i vårt första 

 meddelande ett område C%, hvilket äfven helt och hållet inne- 

 sluter X. 



Formelsystemet (27) undergår ingen förändring, om vi, i 

 stället för att i (25) vid h varje n och för hvarje l välja qvan- 

 titeten q så att: 



Q -ff 



pä sådant sätt fastställa q, att den å hvarje l afsatta punkten 

 n.Q, så snart n ^> n, då l roterar ett hvarf kring origo beskrifver 

 linien 6^. 



Om nu talet n väljes 



n ^> n 



oinfattar C n området C Tl och härmed C„, som åter omfattar X. 

 Låt oss nu uttrycka talet m uti n genom formlerna (37) och 

 (38) samt uttrycka talen m m 1 ...??*« — i uti m genom formlerna 

 (29). Om härefter n tillräckligt ökas, sjunker 



/-. 1 — a\n — 1 



under hvarje gräns. 



Om således n tillräckligt ökas, blir: 



jx\Uli'+. ■'■+!■» — i 



l=o 2i = o /t,,_i=o 



