ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1898, NIO 5. 293 



anförda observationer framgår, icke äro större än nödvändigt 

 och således observationer af diffusionen från betydligt mindre 

 sotytor skulle införa för stora fel, har jag tagit min tillflykt till 

 en hjälpsats, som lätt bevisas ur nyss anförda satser om diffusions- 

 ytornas likformighet och under antagande af, att vi kunna be- 

 trakta dessa ytor som sferer. Denna sats lyder: Om vi hafva 

 fyra ytor af två fullständigt diffunderande ämnen, A och a 

 af ett ämne, samt A' och a' af ett annat ämne, och A = A' 

 samt a = a' och diffusionen från dessa fyra ytor i punkter, som 

 äro likbelägna i förhållande till de lika stora ytorna, betecknas 

 med D och d samt D' och d' så är: 



D_d L 

 D'~ d'' 



Ty om *S och S' är diffusionen i normal riktning från yt- 

 enheten af de båda ämnena, så är, om vi med ds beteckna ett 

 ytelement: 



„ q, cos ads q „ cos ads 



D _ 2 b —*- _ 6 - —? r- 



D' v q, cos ads q, -^ cos ads 



och, då de båda summorna i täljare och nämnare måste vara 

 identiskt lika, fås: 



D'~ '■&' 



Då nu äfven på samma sätt bevisas, att 



d_ S_ 

 d' ~~ S' ' 



följer häraf den framstälda satsen. 



Häraf har jag begagnat mig sålunda, att den stora sotytan 

 utbyttes mot en lika stor, fullständigt matt hvit yta, hvarpå dif- 

 fusionen från denna yta bestämdes. Därpå ersattes den stora hvita 

 ytan af en helt liten yta af samma beskaffenhet, och diffusionen 

 bestämdes ånyo. Med stöd af nyss angifna sats kan då diffu- 

 sionen från en lika stor sotyta beräknas. På detta sätt erhöll 



