ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1898, NIO 5. 295 



för öfrigt på nyss angifna sätt samt gaf som värde på diffusions- 



förmågan: 



1,15 %. 



Äfven med antagande af ett fel på två enheter i första deci- 

 malen vid dessa bestämningar — och större bör detta fel icke 

 kunna vara — synes häraf framgå, att diffusionsförmågan något 

 aftager för de större våglängderna. 



Ofvan anförda försök utfördes på en yta, som blifvit ytterst 

 tunnt sotad. Den öfverdrogs nu med ett så tjockt sotlager, att 

 hvarje spår af den underliggande ytans inverkan på resultaten 

 borde upphöra. Mätningarna upprepades nu åter och gåfvo 

 följande resultat (värdena för solljus äro media ur 2 skilda ob- 

 servationsserier): 



„.. , ..-,, Betäckning å bolo- Diffusions- 



Varmekalla. , ?. . „.. „ 



meterns öppning. rormaga. 



Solljus Platta I 1,25 % 



» Platta II 1,21 % 



» Platta III 1,14 % 



Lampa » 0,82 %. 



Resultatet är detsamma som nyss, i det att diffusionsför- 

 mågan är mindre i den mån den påfallande strålningen är rik 

 på strålar af stor våglängd. Genom den förnyade sotningen har 

 diffusionsförmågan minskat med omkring 30 % af det förra värdet. 

 Ehuru nu beskrifna försök ega en preliminär natur, torde 

 de berättiga till följande slutsatser: 



1) För att åstadkomma en för mätningar af strålande värme 

 lämplig absorberande yta. bör denna icke blott svärtas genom 

 platinering utan äfven sotas, alldenstund den blott platinerade 

 ytan har en starkare selektiv absorption än den platinerade och 

 svärtade. 



2) Äfven den platinerade och sotade ytan synes ega en om 

 ock obetydlig selektiv absorption. Absorptionsförmågan tilltager 

 med tilltagande våglängd. 



3) För solstrålning är en platinerad och sotad ytas absorp- 

 tionsförmåga 98,3 % — 98,8 % beroende på sotlagrets tjocklek. 



