ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1898, N:0 6. 341 



Vigt. Procent. 



Transport 4,6615 gr. 97,850 



8) Hylocomium proliferum (L.) (10) . . 0,0310 » 0,650 



9) Jungermannia gracilis SCHLEICH. (3) 0,0228 » 0,478 



10) Cladonia gracilis (L.) Coem. a chor- 



dalis Flk. (14) 0,0120 » 0,251 



11) Cladina silvatica (L.) (11) 0,0108 » 0,226 



12) Cetraria nivalis (L.) Ach. (10) . . . 0,0100 » 0,209 



13) » cucullata (Bell) Ach. (12). . 0,0070 » 0,146 



14) Harpanthvs Flotowii Nees. (6) ... 0,0037 » 0,077 



15) Cetraria aculeata (ScHREB.) Fr. (13) 0,0030 » 0,062 



16) Cephalozia bicuspidata (L.) Dum. (9) 0,0010 » 0,020 



17) Jungermannia lycopodioides WALLR. 



v. Flörkei (W. M.) (13) 0,0007 » 0,014 



18) Jungermannia ventricosa DlCKS. (13) 0,0003 » 0,006 



Summa 4,7638 gr. 99,989. 



Vid uppdissekeringen af den täta, hårdt packade vegetations- 

 massan (märk specielt profbiten N:r 2) märker man snart, att 

 det är särskildt två växtformer, som dominera öfver de andra 

 och som värka bestämmande på hela formationens utveckling. 

 Den ena är Dicranum .scoparium (L.) med 24,612 % och den 

 andra Nephroma arcticum (L.) med 36,223 % af den lefvande 

 vegetationsmassans vigt i bottenskiktet. 



Dicranum scoparium (L.) Hedw. bildar genom sitt växsätt 

 ytterst täta tufvor. Sidogrenarne trycka sig nära intill moder- 

 axlarne, ocb ett tätt rhizoidludd bidrager att uppfylla mellan- 

 rummen och till att sammanhålla skotten med hvarandra. 



Individbildningen är mycket stark (Dicranum-'mdividen 41,53 

 % af generalprofvets hela individantal), och den genom trängseln 

 med grannarne strängt hopträngda skottkronan får en obetydlig 

 horizontal utsträckning. Denna starka individbildning uppstår 

 därigenom, att sidogrenarnes nedre partier jämte fästpunkten 

 vid moderaxeln dö bort, sedan de fullständigt blifvit omslutna 

 och öfverhöljda af de alltjämt tillväxande grannindividens skott- 



