ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1898, N:0 6. 343 



hyfer fläta sig då samman, och vid sammanväxningsstället finnes 

 af kortikalskikten endast isolerade små partier inströdda bland 

 medullarhyferna. 



Mossorna blifva antingen alldeles öfverväxta, eller ock endast 

 delvis omslutna, så att de öfversta bladen eller skottspetsarne 

 sticka upp mellan de sig hopslutande flikarne (Jmfr. Fig. 2). 

 Endast såvida vegetationspunkten af skottet kommit ofvan om- 

 klararingen, kan detta rädda sitt lif. 



Samma skott kan vid flere tillfällen af sitt lif blifva utsatt 

 för denna fara, men lyckas rädda sig. På ett skott t. ex. af 

 Polytrichum juniperinum WlLLD. kvarsutto raster af Nephroma- 

 bål resp. 20, 35 och 50 mm. under skottspetsen, representerande 



Fig. 1. 



a) Nephroma från Dici-anum-tunäran på Gråstöten. 



b) Nephroma från abiegnum hylocomiosum i Jämtland. 



tre särskilda omklamringar, hvarur skottet under tidernas lopp 

 räddat sig. 



Randen af Nephro?na-ü\ka,vr\e växer ut allt mer och mer, 

 och då den gärna håller sig en hårsmån öfver själfva spetsen 

 af .Dieranum-måivlden, lägger den under sig deras skott, det 

 ena efter det andra. Dessa dö då ut, såvida ej det öfverskug- 

 gade skottet hinner i sned ställning växa åt sidan för att sedan 

 återtaga sin ortotropa växt, eller ock hinner utveckla sidoskott, 

 som i stället för moderaxeln företaga denna manöver. De blad, 

 som utvecklas på skott med öfverväxt vegetationspunkt, visa en 

 del etioleringsfenomen. Då den normala bladstorleken på den 

 ifrågavarande tundraformen är omkring 4000 X 500 f.i, finnas 



