344 SERNANDER, VEGETATIONEN I SKANDINAVIENS FJÄLLTRAKTER. 



sådana etiolerade blad, som på en längd af 1750 f.i äro endast 

 118 (x på bredaste stället. 



Det är trängseln med dessa tvänne växtformer, som tryckt 

 sin prägel på de öfriga i Dicranum-tunåra,n ingående arternas 

 skottsystem och hela biologi. Och att trängseln är betydlig 

 framgår af de nyss framstälda analyserna: ej mindre än omkring 

 57.5 individ på hvarje □-cm. i bottenskiktet, svampar och alger 

 härvidlag ej inberäknade. 



Fig. 2. 



Nephroma, omslutande skottspetsar af Dicranum. (Vid basen utdöd Polytrichum 

 juniperinum Wili.d.) 



De flästa af de ingående fanerogamerna äro sterila, eller 

 bära endast sparsamt blommor och frukter. Inga groddplantor 

 eller unga exemplar anmärktes i formationen. 



Af mossorna anträffades inga med sporogon, men af Poly- 

 trichum juniperinum WlLLD. funnos några exemplar med genom- 

 vuxna antheridieställningar. 



Denna ringa sexuella förökning kompenseras på tvänne sätt. 



Antingen äro arterna utmärkta genom en mäktig vegetativ 

 individbildning, eller ock utvidga de starkt sin skottkrona i ho- 

 rizontal riktning. 



Hufvudmassan af fanerogamerna förete den senare skott- 

 byggnadstypen med för hvarje form specifika egendomligheter 

 t. ex. i de plagiotropa axlarnes bladbeklädnad och utbildning, 



