ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1898, NIO 6. 345 



dels ofvan och i det lefvande växttäcket, dels i torfven; hufvud- 

 rotens och birötternas ömsesidiga arbetsfördelning etc. Gemen- 

 samt för dem alla med undantag af Carex rigida GOOD, Pedi- 

 cularis lapponica L. och Rubus Chamcemorus L. är dock ax- 

 larnes förvedning {Artostaphylos alpina (L.) SPRENG, Azalea 

 procumbens L., Betula nana L., Diapensia lapponica L., Em- 

 petrum nigrum L., Myrtillus nigra GlLlB. och M. uliginosa (L.) 

 Drej, Phyllodoce coerulea (L.) Bab., Salix glauca L. och S. 

 herbacea L., Vaccinium Vitis idrea L.). 



Empetrum, som är den vanligaste af dem alla, har långa i 

 torfmyilan gående axlar med uppstigande tämligen starkt för- 

 grenade assimilations-skottsystem (eventuelt florala). Årsskotten 

 äro i medeltal 7 mm. långa. Individbildningen är visserligen ej 

 stark, då de förbindade axlarne äro af synnerligen långlifvad 

 natur, l ) men de särskilda partierna af de större exemplaren 

 föra emellertid ett ganska individuelt lif genom sina birötter. 

 Dessa kunna gå ganska högt upp — ända till 25 mm. under 

 skottspetsen — på de ortotropa axelpartierna. 



Betula nanas långskott äro plagiotropa och ligga utmed moss- 

 och laftäcket. I sänkor resa sig dock Öfre delarne af skotten 

 till ett par decimeter höga, mer eller mindre ortotropa axlar. 



Detsamma är förhållandet med Salix glauca L. I de nämda 

 sänkorna blifva skotten, som rikligt bildas vid den af en kraftig 

 hufvudrot sammanhållna basala grenkomplexen, mer eller mindre 

 bågformigt uppåtböjda. 



Pedicularis lapponica L. och i viss mån Diapensia lapponica 

 L. äro de enda af den typiska tundrans blomväxter, som genom 

 sin skottbyggnad och vegetativa propagation blifva »stavnsbundna». 



I öfvergångsformen till Myrtillus m^a-formationen tillkomma 

 däremot några andra sådana »stavnsbundna» arter jämte andra 

 skott-typer. 



Mossorna karakteriseras, såsom beskrifvits hos Dicranum 

 scoparium (L.) Hedw., af en mycket stark skottaflösning och en 

 härmed i samband stående mycket ringa horizontal utsträckning af 



') Jmfr KlHLMAN 1. c. p. 226. 



