ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1898, N:0 6. 347 



återigen under kampen med de uppåt sig allt mer och mer ut- 

 vecklande kommensalema föryngra sig genom nya sidoskott. Till 

 tre generationer har jag kunnat följa detta föryngringsmodus. 



Ingen af Cetraria- och Cladin «-artern a har förmått sam- 

 mansluta sig till den tufform, som i de flästa andra formationer 

 i högre eller lägre grad karaktäriserar deras uppträdande. 



På den lilla fläck, där Lecanora tartarea (L.) Ach. slagit 

 sig ner, förhåller den sig, som Kihlman skildrat från Kolahalföns 

 Dicranitm-tunåvd. Dess sorediebeströdda krusta har öfverdragit 

 och dödat några flikar af Nephroma arcticum (L.) och ett par 

 stjälkar af Polytriclium jiiniperinum WlLLD., på hvilken den 

 troget följt konturerna af dess blad, stam och antheridieställ- 

 ningar. 



Flere af Dicranum- och Polytrichum- exemplaren lida genom 

 de i medeltal 7.0 f.i i diameter hållande kolonierna af Botrydina 

 vulgaris och i mindre grad af Nostoc, som i stor ymnighet om- 

 gifva bladen. Algkolonierna äro ofta genomdragna af laf- eller 

 svamphyfer. En Nostoc-a,rt bildar på bålen af Nephroma tal- 

 rika cefalodier, som hastigt tillväxa, så att gonidialsystemet i 

 strutarnes botten nästan uteslutande kommer att bestå af denna 

 Nostoc. Likaså bilda phycocromacéer cefa lodier hos Leoanora 

 hypnorum (Hoffm.) Ach. och Stereocaulon paschale (L.) Fr. 



På flere Empetrum-skott torde blad afvissna i förväg genom 

 uppträdandet af Spdiceropezia Empetri (Ftjnk) Rehm. 



På samma sätt lider Diapensia mycket genom den på bla- 

 den växande Lecidea Diapensice Th. Fr. 



Samtidigt med denna förbittrade strid sinsemellan hafva 

 Dicranum-tmiåra.ns konstituenter att kämpa med de två för 

 vår alpina vegetations fysiognomi så bestämmande naturfaktorer, 

 som lisga i vindarnes å ena sidan mekaniska våld och å andra 

 sidan uttorkande förmåga. 



Som förut framhållits, utmärka sig de flästa fanerogamerna 

 för låga eller rent af till marken tryckta ofvanjordiska axlar. 

 Endast i dälderna tillåta de rasande fjällvindarne Betula nana 



