348 SERNANDER, VEGETATIONEN I SKANDINAVIENS FJÄLLTRAKTER. 



L. och Salix glauca L. att höja sitt grenverk ett par decimeter 

 öfver bottenskiktet. 



Busklafvarne äro ined sin jämförelsevis exponerade ställning 

 utsatta för att särskildt vid torka sönderrifvas och bortföras af 

 vinden. Några af dem äga i utbildandet af hapterer ett för- 

 ankringsmedel, som bidrager till deras fixerande och kvarhållande. 



Dä dessa organ hos lafvarne äro föga studerade och hos 

 de ifrågavarande arterna förut ej kända, torde de förtjena en 

 närmare skildring. 



Då jag emellertid i en framtid skall återkomma till detta 

 kapitel, nöjer jag mig med att nämna, att de anläggas redan högt 

 upp på skottet dels apikalt, dels lateralt, samt att de äro mycket 

 starkt utbildade, så att t. ex. ett Dicranum-blsid, vid hvilket 

 de fäst sig, förr sönderslites än den skottdel på lafven, från 

 hvilken de utgå. De arter i tundran, hos hvilka jag anmärkt 

 dessa hapterer, äro : Cetraria cucullata (Bell.) Ach., islandica 

 (L.) Ach., nivalis (L.) Ach., Cladina silvatica (L.), Cladonia 

 gracilis (L.) Coem. d cornuta (L.) Sceler. 



Podetierna hos Cladonia uncialis (L.) Fr. och Cl. gracilis 

 (L.) Coem. å cornuta (L.) Sceler. visa mycket ofta egendomliga 

 böjningsfenomen, som troligen äro orsakade genom vindens me- 

 kaniska värkan. Intressant är att hos den senare formen iakt- 

 taga gonidialsystemets utbildning. Hos de ifrågavarande arterna 

 är detta ej jämt utbredt, utan fördeladt i mindre partier, som 

 utåt te sig som små låga vårtlika upphöjningar på podetiernas 

 yta. På dessa böjda podetier utveckla sig gonidial vårtorna 

 mycket kraftigt på den dorsala mot ljuset vända bmnfärgade 

 sidan, då de däremot äro små och obetydliga på den ventrala 

 ljusare. Kortikallagret är på de öfre vårtorna starkare utbildadt 

 än på andra partier af podetierna, likaså äro de ytligt belägna 

 hyfpartiernas väggar mera förtjockade. ') 



l ) Det är denna form som utgör F. W. Wallroths /. pliymatopliora och af 

 honom beskrifves sålunda (Naturgeschichte der Säulchen-Flechten; Naumburg 

 1829, p. 133): »ceratost. phymatophoris, phymatibus convexis gibbosis rugu- 

 losis s. Isevigatis sparsis s. aggregatis dilutius saturatiusve fuscis stelidia 

 graciliora hinc contrahentibus et e;enu instar fiectentibus.» 



