ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1898, NIO 6. 349 



Mer än andra alpina växtsamhällen äro de exponerade 

 fjällslätternas vegetation under vissa tider utsatta för faran af 

 uttorkning genom en transpiration hos de af atmosferen om- 

 spolade organen, hvilken ej till fallo motsvaras af tillförseln 

 från de vattenupptagande delarne. För fanerogamerna kan denna 

 uttorkning blifva ödesdiger nog, och på lafvar och mossor, som 

 visserligen ej taga direkt skada af temporär uttorkning, värkar 

 den dock hämmande på tillväxtfenomenen och arternas allmänna 

 trefnad. 



Dicranum-t\måYa,r\ är genom sin sammansättning, som i 

 hög grad befordrar såväl upptagandet som upplagrandet af vatten 

 i betydliga mängder, i detta hänseende gynsammare utrustad äu 

 fiere andra alpina växtformationer. 



Trots sitt hopträngda växsätt tillåter Dicranum scoparium 

 (L.) Hedw. flere andra former, att, som af analyserna framgår, 

 i ganska talrika exemplar med sig dela utrymmet. Det är Di- 

 cranums kraftigt värkande vattenupplagringsapparat, som i viss 

 mån bidrager till, att de kunna uthärda den hårda kampen i 

 trängseln med denna kraftiga kom mensal. Själfva ombesörja de 

 dock, som strax skall visas, genom sin egen organisation äfven 

 en del af vattenhushållningen för sig själfva och hela samhället. 

 Dicranum uppsuger genom alla sina vegetativa delar ym- 

 migt vatten. De långsträckta, kupiga, tätt stälda bladen, som 

 vid anfuktan utspärras, kvarhålla äfven till en tid en tjock 

 vattenmantel rundt stammen. Den egentliga vattenuppsugnings- 

 apparaten utgöres dock af det ludd af rhizoider, hvarmed stam- 

 men är omgifven. Rhizoiderna, som utgå redan tätt under 

 vegetationspunkten, äro länga, 5,5 — 9 /.i breda och starkt för- 



Hos en form af Cladonia gracilis (L.) Coem. har Th. Fries (Licheno- 

 graphia scandinavica I, 1871, p. 82) beskrifvit brunaktiga vårtor, hvilka han 

 visar bestå af tätt förenade hyfer, men sakna gonidier, och sålunda ej kunna 

 kallas cefalodier. Både de af Wallroth omnämda phymata och de af Th. 

 Fries beskrifna bildningarne anser K. B. J. Forssell (Studier öfver cepha- 

 lodierna, Bihang till K. Sv. Vet.-Akad. Handl. Bd. 8, N:r 3, p. 80) som an- 

 tagligen orsakade af parasitsvampar. Hvad formen phymatophora beträffar 

 är detta, som ofvan visats, ej förhållandet. De ifrågavarande »phymata» 

 äro helt enkelt gonidialvårtor. 



