ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1898, NIO 6. 351 



A. N. Lundström l ) har angående Nephroma arcticum (L.) 

 iakttagit, att regn ofta finnes uppsamladt »in den schalenförmig 

 gebogenen Rändern des Thallus» (I. c. p. 54). Så är äfven för- 

 hållandet med den ifrågavarande tundra-formen, men denna om- 

 ständighet torde för växtens lif hafva föga betydelse. 



Hos denna form finnas emellertid några bildningar, hvilkas 

 värkliga natur är svår att fastställa, men hvilka torde hafva en 

 funktion just i detta hänseende. De utgöras af brunfärgade 

 valkar, hvilka mer eller mindre sammanhängande upptaga ran- 

 den af de strutlika flikarne, och hvilka vid anfuktan svälla upp 

 och länge kvarhälla det uppsugna vattnet. 



Det täta luddet på undersidan af Peltidea aphtosa (L.) 

 uppsuger begärligt nederbörd, och då det på tundra-formen eger 

 en mäktighet af omkring 1400 f.i, bli de vattenmängder det 

 upplagrar, ej obetydliga. 



Rubus Chamvemorus L. och Vaccinium Vitis idoea L. hafva 

 den förre i sina stipler, den senare i drushårsgroparne på bla- 

 dens undersida organ för både uppsugning och kvarhållande af 

 vatten. 2 ) Den ledning och det uppfångande af nederbörd, som 

 Lundström påvisat hos stammar och blad af Myrtillus nigra 

 Gilib., Salix glauca L. och S. herbacea L., torde för dessa 

 arters vattenhushållning äga mycket ringa betydelse. 



Azalea och Empetrum ega som bekant ett vattenkvarhål- 

 lande organ i sina epidermisceller med deras förslem made inner- 

 väggar. 



Tundra-växternas förmåga att magasinera vatten visas bäst 

 af följande experimentela undersökning (våren 1898) öfver deras 

 tillökning i vigt efter 10 minuters submersion i destilleradt vatten 

 af + 18° C. 



') Pflanzenbiologische Studien I, Die Anpassungen der Pflanzen an Regen und 



Thau. Nova Acta Reg. Soc. Sc. Ups. Ser. III, 

 2 ) Jmfr Lundström J. c. 



