533 



Öfversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar, 1898. N:o 8. 



Stockholm. 



Om induktionselektricitets inverkan på fröns gronings- 

 energi och groningsförmåga. 



Af Fr. E. Ahlfvengeen. 



(Meddeladt den 12 Oktober 1898 af V. Wittrock.) 



Att växter, som befinna sig i jord, genom hvilken en elek- 

 trisk ström passerar, gynnas i sin vegetativa utveckling, är af 

 gammalt bekant och numera väl konstateradt. »Elektriciteten 

 påskyndar vegetabiliernas groning och tillväxt», säger redan pro- 

 sten C. Bjerkander från Vestergötland (1735 — 1795), och humle- 

 rankor skola växa dubbelt eller mera än vanligt under åsk- 

 väder, 1 ) och så tidigt som 1770 lär abbé Bertholon hafva upp- 

 funnit en »elektrovegetometer». Medelst särskilda apparater att 

 tillgodogöra sig den atmosfäriska elektriciteten användes numera 

 ett dylikt förfaringssätt i praktiskt syfte med goda resultat. 

 Rättikor, rädisor., morötter, o. s. v. skola antaga häpnadsväckande 

 dimensioner i elektricerad jord, och prof. Speohneff i Kiew kon- 

 staterar, att skörden i de med elektricitet behandlade köks- 

 trädgårdarna förhåller sig till den i de icke elektricerade som 

 4 till 1. Vid vinodling har detta förfaringssätt dessutom den 

 stora fördelen att bevara plantorna från skadeinsekter, företrädes- 

 vis phylloxeran. 



På detta område hafva utom Spechneff i synnerhet frans- 

 mannen Grandeau och finnen prof. Lemström med framgång 

 arbetat. 2 ) 



J ) C. F. Nyman: Sveriges fanerogamer. Örebro 1868. s. 211. 

 2 ) På djuriska organismers utveckling har elektriciteten däremot ett hämmande 

 och skadligt inflytande. Kycklingar, som kläckts ur ägg, genom hvilka in- 



