ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1898, N:0 9, 633 



Betecknar då ^p, vinkeln mellan denna normal och radien, 

 så är 



Den nyssnämnda normalen är således en symmetriaxel för K y . 

 Den magnetiska kraftens storlek var bestämd genom ek v. (34) 



P 2 



d 2 F V /d 2 G\ 2 !d 2 HY 2 idVV- 

 drdi) + \drdt) + [drdtj \ dt] 



(34) 



Beteckna vi cosinus för de vinklar, som normalen till planet 



dV 



— = konst. (§ 8) bildar med koordinataxlarne, med /,,, u A , r x , 



öt 



och sätta vi 



Qm = ]/(mi) x + & + 



[drdt] 

 sa ar 



d-F d 2 G d 2 H 



Qm ' ll= Wdt ] ^™'^ 1= ^' ® m ' Vl= ~fodi' 



Är då <jp 2 vinkeln mellan denna normal och radien i punkten 

 x, y, z, så blir 



P 2 = A*(Ql - Ql Cos 2 % ) = A*Ql Sin 2 cp 2 = P\ x Sin 2 cp, , 



hvaraf följer, att nyssnämnda normal är en symmetriaxel för P. 

 I det enklaste fallet af sferiska vågor sammanfalla de tre 

 symmetriaxlarne. 



11. Vid den nu tillämpade i (11) och (12) angifna lös- 

 ningen voro de elektriska svängningarna såväl transversella som 

 longitudinella, men de magnetiska endast transversella. Hade 

 man i stället tillämpat lösningen (14) och (15), så hade för- 

 hållandet blifvit omvändt. Vid tillämpningen af den allmännaste 

 lösningen, summan af de båda föregående, visas, att såväl elek- 

 triska som magnetiska longitudinal- och transversal-svängningar 

 äro möjliga. 



12. Herr Jaumann 1 ) har framställt en teori för katod- 

 strålarne, i hvilken han antager, att dessa äro longitudinella 



l ) Jaumawn: Wied. Ann. Bd. 57, p. 147. 1896. 



