(69) A. Bofill, F. Haas i J. B. de Aguilar- Amat 901 



La Escala (Bofill), i exemplar; (Cazurro), i exemplar. 



Castellfullit (Salvanà, Chía, Rosals); (Aguilar- Amat) , dos 

 exemplars. 



Comarca d'Olot (Salvanà). 



Olot (Vayreda, Fagot); (Aguilar-Amat) , 7 exemplars; (Chía, 

 Rosals) . 



La Pinya, Olot (Salvanà, Chía). 



Ridaura (Salvanà, Chía). 



Empòries (Vayreda). 



Figueres (Martorell), 7 exemplars; (Bofill), 3 exemplars. 



Lladó (Bofill i Haas), molts exemplars, 



Sagaró (Bofill), 6 exemplars. 



Llansà (Bofill), 6 exemplars. 



Després de lo dit sobre aquesta espècie en nostre estudi sobre 

 la malacologia de la conca del Llobregat, res tenim que afegir. 

 La seva amplitud de variació és la mateixa que la allí ob- 

 servada. 



També en aquestes conques, com en la del Besòs, s'han citat 

 amb el nom de Hèlix megastoma Ancey exemplars amb l'ober- 

 tura ampla excessivament (vegi's la fig. 20 en l'esmentat es- 

 tudi sobre el Llobregat). 



Donem aquí la figura (làm. i, fig. 19) d'un exemplar deno- 

 minat Hèlix subarigoi Fagot, mss,, que ha quedat nomen nudum 

 i correspon a la sinonímia de H. [Xerophila) arigonis Ross- 

 màssler; però que s'ha empleat per a designar uns exemplars 

 recollits a Montesquiu. 



Hem induït en la sinonímia les dues formes citades per 

 Chía (58, p. 13: Hèlix ericetorum forma pampelonensis A. Schm. 

 i forma trepidula Cout.), perquè es refereixen a formes de 

 H. arigonis Rossm. i no a íí. ericetorum. Les figs. 5, 30 i 36 

 de la làm. 2 de Caziot (Et. moll. Mònaco, Alp. mar.) repre- 

 senten una arigonis típica. 



