(y^) A. Bofill, F. Haas i J. B. de Aguilar-Amat 905 



Queralps (Bofill), 6 exemplars. 



Camprodon (Salvanà). 



La Escala (Bofill). 



Sant Pere Pescador (Aguilar-Amat), 5 exemplars. 



Ciurana (Salvanà). 



Olot (Vayreda, Salvanà, Fagot, Chía); (Cazurro), 3 exem- 

 plars. 



Montolivet, prop Olot (Salvanà, Fagot). 



Figueres (Vayreda). 



Lladó (Vayreda). 



Sagaró (Va5n:eda). 



Ja hem fixat la valor d'aquesta subespècie en l'estudi sobre 

 la conca del Llobregat, on en donem una figura. El que diem 

 allí respecte de sa grandària, çò és, que en els llocs més baixos 

 és major, deu aplicar-se també als exemplars de les conques 

 que ens ocupen. Així és que en Santa Coloma de Gramanet, 

 que quasi està al nivell del mar, arriben a adquirir 10 mil. diàm. 

 per 7 mil alt.; mentres que els de Montgrony, aproximadament 

 a l'altitud de 1,000 m., sols arriben a tenir 5 mil. diàm. per 

 3'5 alt. 



La nomenada Hèlix rihasica, que ha quedat nomen nudum 

 i que representem en la làm. i, figs. 20 i 21, és també una 

 d'aquestes formes muntanyenques nanes de la vall de Ribes. 



En quant a les Hèlix salvanae Fag., H. chiae Fag. i H. mo- 

 reri Fag., que no coneixem, es desprèn de llurs diagnosis publi- 

 cades per Salvanà, que pertanyen també a la sèrie de H. bar- 

 cinensis de petita talla. Confirma aquesta opinió el que Chía 

 les considerà (58, p. 14), com varietats i més tard (no), ni tan 

 sols ne fa esment. 



La H. caperata, citada en la regió que ens ocupa, és H. [Can- 

 didula) barcinensis de què tractem. 



