92 2 Junta de Ciències Naturals de Barcelona (90) 



Hèlix {Fruticicola) sevicea martorelli Bofill i Haas, Treb. Mus. Ciènc. Nat. 



Barcelona, XIII (1920), p. 105, làm. 2, figs. 45-50. 

 H. (Trichia) martorelli Chía, Mol. terr. agua dulce prov. Gerona (1893), 



p. 12; Fauna malac. prov. Gerona (1916), p. 55. — Bofill, An. Junta 



Cienc. Nat. Barcelona, II (1917), pp. 539 i 587. 

 H. (Trichia) martorelli forma bolosii Chía, Mol. terr. agua dulce prov. 



Gerona (1893), p. 12. 

 H. bolosii Salvanà, An. Soc. Esp. Hist. Nat., XVII (1888), p. 100. — 



Chía, Fauna malac. prov. Gerona (1916), p. 55. 



Sant Miquel del Fay (Bofill), 2 exemplars. 



Sant Esteve de Palautordera (Sagarra), i exemplar 



Tagamanent (Bofill), i exemplar. 



Centelles (Bofill), 3 exemplars. 



Sant Pere de Vilamajor (Aguilar- Amat) , 2 exemplars. 



Vall de Ribes (Bofill), 4 exemplars; (Chía). 



Ribes (Bofill), molts exemplars. 



Santa Margarita d'Olot (Bofill), i exemplar. 



Olot (Chía). 



Santa Magdalena de Puigsacau, prop Olot (Salvanà, Chía). 



En nostre estudi sobre la conca del Llobregat ja hem tractat 

 detingudament d'aquesta forma i hem exposat ses diferències 

 entre la forma típica i l' altra subespècie bofilliana, de Mont- 

 serrat, donant les figures d'ambdues [martorelli i bofilliana). Ja 

 allí vàrem induir la bolosii en la sinonímia de H. bofilliana, com, 

 a jutjar de sa diagnosi original (48, p. 100), no es pot separar. 



Per dissort, no disposem de cap exemplar autèntic per a 

 poder-ne donar la representació gràfica i per a comprovar a la 

 vista el concepte que d'ella en tenim format. 



Salvanà cita la forma que va descriure baix la denominació 

 de bolosii com trobada a Montserrat, però la localitat clàssica 

 de l'esmentada forma és Olot. La forma de Montserrat, que 

 Salvanà atribueix també a la bolosii, no és aquesta forma, sinó 

 una bastant diferent, denominada bofilliana; de manera que la 

 identificació de les formes olotines i montserratines és errònia. 



