(139) A- Bofill, F. Haas i J. B. de Aguilar-Amat 971 



Santa Margarita d'Olot (Bofill), 3 exemplars. 



Figueres (Bruguière i Deshayes, Küster, Hidalgo). 



Lladó (Bofill i Haas), molts exemplars. 



Carbonills (Rosals), i exemplar. 



Aquesta espècie, fundada per Michaud amb 6 exemplars 

 d'aquesta regió, i especialment de Bàscara, s'ha citat també 

 amb les denominacions de Pupa dolium Drap. i P. doliolum 

 Brug. Amb la primera denominació la cita Salvanà de la boca 

 del Besòs (35, p. 422), però segurament es tracta d'una con- 

 fusió amb P, cylindrica, confusió que també la tingué al citar 

 P. dolium de Vallvidrera; a més de l'equivocada classificació, 

 és dubtosa la localitat esmentada, doncs per les seves condicions 

 no és lloc apropiat per a poder viure allí una Orcula; és, doncs, 

 de suposar que es tracta d'un exemplar arrossegat pel riu i 

 trobat en els detritus, suposició que es converteix en evidència 

 per viure aquesta espècie en l'alta conca del Besòs. 



També amb el nom de P. doliolum es cita aquesta espècie 

 en la boca del Besòs per Caziot (88, p. 223); però la cita, refe- 

 rint-se a una dada subministrada per Coronado, és del tot 

 impossible que tracti verament de 0. doliolum, que manca 

 en la península ibèrica; per a explicar aquesta cita, basten 

 les raons suara exposades. 



La regió on aquesta espècie assoleix la màxima densitat 

 és la conca del Ter cap a l'oest, i disminueix gradualment, 

 essent bastant escassa en la vall del Segre, i manca del tot 

 en la del Noguera Pallaresa; cap al sud abunda bastant en la 

 conca del Llobregat, i desapareix bruscament més al sud. 



84. Pupilla (Pupilla) muscoram (Muller) 



Hèlix muscovum Muller, Verm. terr. fluv. hist., II (1774), p. 105. 

 Pupa muscovum Roàssmssler, Icon. (1835), entr. i.», p. 83, làm. 2, fig. 37. 



