(153) A. Bofill, F. Haas i J. B. de Aguüav-Amat 985 



102. Laminifera subarcuata (Bofill) 

 (Làm. I, figs. 61-64) 



Nenia subarcuata Bofill, Bol. R. Ac. Cienc. Barcelona, 3.^ ép., I (1897), 

 p. 364, amb fig. — • Aguilar-Amat, Geogr. Cat., I, moluscs, p. 214. 



Laminifera subarcuata Westerlund, Syn. moll. pal. viv. ex typo Clausi- 

 Ha (1901), p. 169. 



Clausilia subarcuata Chía, Famia mal. prov. Gerona (1916), p. 59. 



Lladó (Vayreda), molts exemplars; (Westerlund, Chía); (Bo- 

 fill), 4 exemplars; (Bofill i Haas), 2 exemplars. 



La singularitat i escassetat d'aquesta espècie porten a fer 

 la història del seu descobriment i de ses localitats. 



En Pere Vayreda, fill del conegut botànic català Estanislau, 

 en veié casualment dos exemplars, envers l'any 1894, en un 

 test que tenia en sa propietat nomenada «Can Oli vas», de Lladó, 

 situada a uns 150 metres d'altitud. En vista de la troballa d'un 

 caragol de forma tan diferent dels coneguts, va fer investiga- 

 cions en altres llocs propers, trobant-ne alguns exemplars entre 

 la fullaraca podrida de dues fonts al riu Manol; però la major 

 quantitat es trobava solament junt al peu d'una penya que 

 forma una balma de poca fondària, a pocs metres sobre l'es- 

 mentat riu Manol, afluent de la Muga. 



Com diu el mateix Estanislau Vayreda en una carta a 

 Bofill, tots els exemplars, o siguin uns 50 ò 60, foren trobats 

 morts, a excepció d'un que semblava viu o mort de poc temps. 



Donats en consulta exemplars d'aquesta forma a Bofill, 

 aquest últim els reconegué com forma inèdita i la publicà amb 

 el nom de Nenia subarcuata (61, p. 364). 



Des de la data abans esmentada fins a 191 9 no s'ha recollit 

 cap més exemplar d'aquesta Laminifera. En el mes de se- 

 tembre d'aquest últim any Bofill i Haas ens dirigirem a D. Pere 

 Vayreda, actual propietari de Can Ohvas, preguntant si voHa 



