986 Junta de Ciències Naturals de Barcelona (i54) 



ajudar-nos amb sos coneixements de les localitats, ja que 

 interessava recullir-la viva per a fer- ne l'estudi anatòmic. 

 Mes, amb tot i l'auxili molt amablement prestat per aquest 

 senyor, no es lograren trobar exemplars vius, ni tan solament 

 morts en les localitats on els recolliren els esmentats senyors 

 Vayreda. Tan sols prop de la penya on se'n havien trobat, es 

 logrà recollir-ne també dessota la fullaraca un de mort, però 

 ben conservat, i més tard un altre entre les pedres de les parets 

 en sec de la masia. 



La major escassetat d'exemplars últimament recollits, en 

 comparació a l'època del seu descobriment, és molt difícil d'ex- 

 plicar, perquè no se sap res sobre la seva biologia. 



Pot suposar-se que es tracta d'una forma nocturna que de 

 dia es retira en les clivelles més profundes de les roques i dels 

 murs, on està protegida de les investigacions i on fins les clos- 

 ques dels animals morts són introbables. 



Gràcies a l'amabilitat de D. Pere Vayreda, posseïm uns 

 10 exemplars de la col•lecció del seu pare, que mostren que 

 l'espècie té caràcters bastant fixos. 



De la localitat isolada d'aquesta Laminífera en les estriba- 

 cions orientals del Pireneu, anàloga a l'existència de l'altra 

 (L. pauli Mab.) en l'extrem dels Pireneus occidentals, ne par- 

 larem en les conclusions. 



103. Rumina decoUata (Linné) 

 (Làm. II, fig. i) 



Hèlix decollata Linné, Syst. nat. ed., X (1758), p. 773. 



Rumina decollata Chía, Mol. terr. fluv. comarca Gerona (1886), p. 35. — 

 Salvanà, An. Soc. Esp. Hist. Nat., XVII (1888), p. 107; Flora y fauna 

 Mataró (1889), p. 86.— Bofill, Bull. Ass. Exc. Cat., XI (1890), p. 199; 

 Mem. R. Ac. Ciènc. Barcelona, 3.» ép., II (1898), p. 337. — Maluquer, 

 ButU. Inst, Cat. Hist. Nat., I (1901), p. 8. — Caziot, Feuille Jeun. 



