io8o Junta de Ciències Naturals de Barcelona (248) 



Així, tenim Hyalinia {Vitrea) pura Aid., que hi està re- 

 presentada per dues formes locals: la pura pura Aid., en el 

 nord (Girona, Besora, Queralps), i H. pura courquini Bgt., en 

 el sud (Caldes de Montbuy i Masnou). 



Ja al parlar de Hèlix [Helicodonta) quadrasi hem dit que està 

 recentment extingida, però no és encara fòssil. Una cosa pa- 

 rescuda ha ocorregut o occorrerà prompte amb Laminifera 

 suharcuata Bof., que ja no es troba en les localitats on vivia 

 fa uns trenta anys i que, si no del tot extingida, el seu nombre 

 s'és reduït d'una manera considerable. 



Citem aquestes dades perquè serveixin d'exemple de que 

 l'extinció d'espècies pot ocórrer també sense intervenció de 

 l'home. 



Major analogia que amb el Pireneu central té la fauna 

 particular dels Pireneus orientals amb la dels occidentals. 

 Així, té son anàleg la Hèlix {CaracoUina) rangiana Fér. amb 

 H. [CaracoUina) buvinieri Mich.; la H. [Chilostoma] pyrenaica 

 Drap. amb H. [Elona) quimperiana Fér. i la Laminifera suh- 

 arcuata Bof. amb l'única altra espècie d'aquest gènere L. pauli 

 Mab. 



Aquestes analogies, que amb un estudi més detingut podrien 

 sens dubte augmentar-se, no deixen d'oferir interès teòric. 



