E. EDLUND, UTVIDGNING GENOM DEN GALV. STRÖMMEN. 61 



bart fel häraf skall kunna uppkomma. För att få ett begrepp 

 om storleken af det inflytande, som en olika tjocklek hos trå- 

 den på skilda ställen kunde utöfva, uppmättes under mikro- 

 iskopet dessa trådars diameter på åtta olika ställen, och dervid 

 befanns, att skillnaden från medium endast på två ställen för 

 jerntråden N:o 1 öfversteg en procent. Man kan beräkna, att 

 häraf endast en högst obetydlig förändring i temperaturen vid 

 strömmens genomgång uppkommer. Dessutom motsäges hela 

 detta förklaringssätt af förhållandet med messingstråden, för 

 hvilken den formel, som uttrycker ledningsförmågans beroende 

 af temperaturen, har sista termen negativ. Det är sannt, att 

 nära intill trådens fästpunkter måste temperaturen vid ström- 

 mens genomgång vara lägre än i trådens öfriga delar; men man 

 kan lätt öfvertyga sig om, att för så smala m-etalltrådar som 

 dem, hvilka vid försöken begagnades, sträcker sig denna lägre 

 temperatur högst obetydligt från sjelfva fästpunkten. Detta 

 sätt att förklara den uppkomna olikheten i de båda räknings- 

 resultaterna är således obrukbart. Man skulle vidare kunna 

 antaga, att ledningsmotståndet i tråden 0,36 sekund efter det 

 att en stark galvanisk ström genomgått densamma, är tillfölje 

 af någon slags efterverkan af strömmen på ledningsmotståndet, 

 mindre än det skulle vara vid samma temperatur, om ingen 

 ström hade gått derigenom. Det är tydligt, att om en sådan 

 efterverkan verkligen ägde rum, så skulle en verkan af ström- 

 men på ledningsmotståndet, under det att strömmen genomgår 

 tråden, äfven kunna uppvisas, och en sådan verkan måste då 

 naturligtvis vara beroende af strömmens styrka. Ledningsraot- 

 ståndet skulle således vara beroende af strömstyrkan. Ett så- 

 dant antagande strider emot Ohmska lagen och alla de af 

 erfarenheten bekräftade slutföljder, som kunna härledas ur den- 

 samma. De i det föregående meddelade iakttagelserna tvinga 

 derföre till det antagandet, att den galvaniska strömmen utvidgar 

 de fasta kroppar, genom hvilka den går, oberoende af det vcirme, 

 den utvecklar. 



