62 ÖFVERSIGT AF K. VF.TENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR. 



21. De iakttagelser, som i det föregående blifvit medde- 

 lade, äro icke tillräckliga för att uppställa lagen för den gal- 

 vaniska strömmens förmåga att utvidga fasta kroppar. Dertill 

 fordras, att försök göras vid högre temperatur och under för- 

 ändrade förhållanden, att strömstyrkan med noggranhet uppmätes 

 samt att flera olika metaller undersökas. Det enda, man af 

 föregående försök kan inhemta i detta hänseende, är, att ut- 

 vidgningen tilltager hastigt med strömstyrkan. En omständighet, 

 som synes vara af vigt för bedömande af den galvaniska ut- 

 vidgningens rätta natur, är, att tråden icke ögonblickligen drager 

 sig tillsammans, i det tidsmoment strömmen upphör, utan för- 

 kortar sig småningom, och, så vidt man kan se, efter ungefär 

 samma lag, som om träden fått hela sin förlängning genom 

 värme. Den ifrågavarande utvidgningen kan således icke upp- 

 komma deraf, att strömmen genom någon sorts sträckning för- 

 länger tråden; ty i sådant fall borde elasticitetskraften bringa 

 denna sträckning till upphörande i det ögonblick, som ström- 

 men slutar. Närmaste orsaken till värmets förmåga att utvidga 

 kroppar ligger utan tvifvel i tillökningen af molekulernas lef- 

 vande kraft, och utvidgningen försvinner i samma mån som 

 denna tillökning i lefvande kraft hinner meddela sig till den 

 materie och den ether, hvaraf den uppvärmda kroppen omgifves. 

 Dä den galvaniska utvidgningen synes bortgå efter samma lag 

 som värmeutvidgningen, ligger det antagandet nära till hands, 

 att den förra på samma sätt som den sednare förorsakas af en 

 tillökning i molekulernas lefvande kraft. Men dessa, af galva- 

 nismen direkt förorsakade, periodiska rörelser hos molekulerna 

 måste då i ett eller annat afseende vara olika beskaffade med 

 dem, som uppkomma genom värmet, emedan de förra icke pä 

 samma sätt som de sednare förmå att förändra kroppens led- 

 ningsförmåga för den galvaniska strömmen, ehuru de visserligen 

 likasom dessa förorsaka en volumtillökning hos densamma. Ma- 

 teriens molekuler skulle då efter denna föreställning vara mäktig 

 af två aldeles olika slag af vibratoriska rörelser. Nu kan man 

 fråga: då dessa galvaniska vibrationer bortgå frän den kropp. 



