EKMAN, UNDERSÖKNING AP WISMUTGLANS. 25 



och återstoden (0.0016) gaf efter behandling med svafvelsyra och 

 glödgning 0.0023 svafvelsyrad baryt, motsvarande 0.0008 selen. 

 Mineralet innehöll sålunda i procent: 



Svafvel 18.12 



Selen 0.01 



Tellur 0.22 



Antimon 0.07 



Wismut 80.52 



Bly 0.27 



Koppar 0.20 



Jern ,. 0.21 



Mangan spår 



Zink spår 



Bergart 0.04 



99.66 

 Afven under den förutsättningen, att förlusten 0.3 proc. utgjordes 

 utaf svafvel, och att både tellur, selen och antimon vore att be- 

 trakta som elektronegativa beståndsdelar, samt att bly, koppar 

 och jern innehöUos såsom PbS, CugS, FeS, så visar sig en liten 

 brist på svafvel, i det vismuten (208) förhåller sig till de åter- 

 stående elektronegativa substanserna såsom 1:2. 95. 



Genom att deremot betrakta selen och tellur såsom bestånds- 

 delar af någon tellurvismut med större vismuthalt, kan man få 

 förhållandet mellan vismut och svafvel (inberäknadt den antagna 

 förlusten) att passa noga ihop. Huruvida de små metallglänsande 

 partiklar, som iakttogos i den i saltsyra olösliga återstoden af 

 mineralet, utgjordes af någon dylik tellurvismut eller af gedigen 

 vismut, hade jag väl kunnat afgöra genom upplösning af en 

 större qvantitet mineral, men tiden har för närvarande ej tillåtit 

 mig denna undersökning. 



Öfvers. af K. Vet-Akad. Förh. Are/. 23. N:o 2. 



