94 ÖKVERSTGT AF K. VKTENSK.-AK AD. FÖRHANDLINGAR. 



Hvarken i salpetersyra eller saltsyra löser sig mineralet 

 fullständigt, utan qvarstår deraf ett flockigt pulfver olöst, 

 hvars vigt uppgår frän 9 — 24 proc. af det använda profvets 

 vigt, allt efter den använda syrans beskaffenhet, niängd eller 

 utspädning. Ur den koncentrerade saltsyre-solutionen utfäller 

 vatten klorbly. 



Jag fann lamprofanen på 100 delar bestå af: 



S 11,17. innehåller syre 6,70. 



Pb 28,00 2,00. 



Ca 24,65 7,04. 



Mn (med litet Fe) 7,90 1,80. 



Mg 5,26 2,10. 12,94. 



K och Na 14,02 2,38. 15,32. 



H 8,3b 7,42. 



99,35. 

 Mot&varande formeln 



r^S + 3rH 

 i hvilken r betyder enatomiga baser af Pb, Ca, Mn, Mg, K 

 och Na, 



Möjligen kunde formeln 



(K, Na)S + 3(Pb, Ca, Mn, K, Na)2H 

 vara riktigare. 



Om man efterser heudantitens sammansättning (Rammels- 

 bergs mineralkemi, 1860, pag. 362) så skall man finna emellan 

 denne och det af mig ofvan analyserade mineral en viss öfver- 

 ensstämmelse, så t. ex., om fosforsyran eller arseniksyran i beudan- 

 titen från Horrhausen i Rhenpreussen, den af PéRCY analyserade, 

 ej tages med i räkningen, förhåller sig S, basernas och vattnets 

 syremängder såsom 7,40 : 13,94 : 7,55. hvilket nära nog öfver- 

 ensstämmer med syreförhållandet i det af mig benämnda mine- 

 ralet lamprofan, — hvartill kommer att halten blyoxid i alla 

 analyserade prof af beudantit från olika fyndorter är temligen 

 beständig, omkring 26 proc, d. v. s. lika med lamprofanens. Den 

 stora alkalihalten i sistnämnda mineral är likväl en väsendtlig åt- 



