I,. I KIELSTRÖM. NYA MJNERAMET! FHAN WEKMi.AM). 95 



skillnad, likasom den alltid höga jernhalten (jernoxid) (omkring 40 

 proc.) i beudantiten, under det att lamprofanen blott håller 

 spår af jern. Vilkoren för beggederas bildning torde dock i 

 det väsendtliga öfverensstämma, och hvad lamprofanens be- 

 träffar, så finnas materialier dertill vid Långban i tillräckliga 

 och tjenliga mängder, sålunda träffar man vid dessa grufvor 

 gediget bly, hedyphan, gips, anhydrit, tungspat, flera mangan- 

 och talkmineralier, flera natronhaltiga mineralier, såsom pektolit 

 och richterit, o. s. v. 



2. Amfithalit från Horrsj Öberget i Ny socken, Elfdals härad, 

 Wermland. 



Med detta namn, härledt från grekiska ordet ^y/iirfid-alrig, 

 kringblomstrad på alla sidor, har jag betecknat ett vid nämnda 

 ställe förekommande, hvitt, vattenhål tigt lerjordsfosfat, som sitter i 

 form af derba körtlar, ådror och ränder (af ända till 1 tums 

 diameter och bredd) inväxt i, och omgifvet af de förut i detta 

 berg bekanta vackra mineralierna lazulit, rutit, kyanit, o. s. 

 v, — Namnet har afseende på den nämnda vackert färgade 

 brokiga omgifning i hvilken mineralet, sjelft till sitt yttre oan- 

 senligt, sitter. 



Mineralets färg är mjölkhvit, pulfret likaså, genomskinande 

 i tunn kant, derbt, tätt, utan några tydliga genomgångar, brottet 

 ojemnt. H -- 6, d. v. s. lika med lazulit, med hvilken mine- 

 ralet är uppblandadt, eller omedelbart omslutet. 



För blåsrör är det osmältligt och förändrar ej färg, afger 

 i kolf mycket vatten, som ej är surt. Ger med soda blott yt- 

 terst svag manganreaktion, men färgar för öfrigt ej flusserna. 



Af saltsyra angripes det föga, men efter smältning med 

 kolsyrade alkalier löses det fullständigt i denna syra. Ofver- 

 mättad med kaustik ammoniak utfälles ur denna lösning så väl 

 all fosforsyra, som lerjordar o. s.v., i form af en flockig gelatinös 

 fällning. 



