128 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAIX FÖKHANDLINGAR. 



tydliga utsvarfningsrefflor, livadan de otvifvelaktigt tillhöra jätte- 

 grytföreteelserne. Men här förete sig hålor, der ursvarfningen 



'^.J^^^ c^ 



skett ur en bergklippas ändkant, och der ursvarfningen tydligen 

 förflyttats framåt, åt söder, till dess att de ursvarfvade grytornas 

 främre väggar alldeles bortslipats. Men icke nog härmed, den 

 branta sluttningen nedanför grytorne, visar sig tydligen ursvarfvad 

 till flera tums bredd, långt ned på bergväggen, men marken täckes 

 här nedanföre af stenar och grus så att, då tillfället vid mitt 

 besök ej medgaf att bortrensa detta, det blef ovisst huruvida 

 icke der nedanföre vanliga jättegrytor hade ursvarfvats. 



Den vinkel mot A^orr som urborrningen gör emot vågplanet 

 synes varit omkring 70" å 80"; och bredden öfver den skåliga 

 bottnen synes varit föga öfver 6 — 8 dec.-tum. Grytornas öfre 

 kanter voro mycket utsvängda och bottnen mera hopdragen, 

 dock så vid, att ett litet barn skulle kunna sitta neruti dem. 

 Orsaken till denna nedåt hopdrMgna form, som genom ursvarf- 

 ningen orsakats, är mig ej riitt khir. Ikrgklippan som bestod af 



