v. POST, BIDHAG TILL JATTEGllYTOllNAS KANNEDOM. 



133 



jenite en mängd större och mindre kantiga stenar, såg det ut 

 som om man hade rostat svafvelkishaltig gneis och jernmalm i 

 jättegrytorna, emedan innehållet var än gult, än brunt af rost och 

 i vida rikare mängd än vanligt efter förvittrad kishaltig gneis; 

 äfven små bitar af blodstensmalni samt kolbitar förefunnos i den 

 utkastade delen. Utan tvifvel har denna jättegryta förut varit 

 tömd och urkolkningen blifvit använd till något smältnings- eller 

 rostningsförsök i mindre skala, ty jernmalm och svafvelkishaltig 

 gneis finnas ej i närheten utan måste hafva blifvit ditförde. 



Bakom grytorna, åt söder fortfar fördjupningen att vara 

 slätslipad, men förlorar sig i klippans afrundning nedåt, der sten 

 och grus nu täckte berget. 



4:o. Ti 



venne jättegrytor vid Reijmyra i Skedvi socken, O.G. 



