138 ÖF VERSIGT AF K, VETENSK..-AKAD. FÖRHANDLINGAR. 



olika storlekar urborrade, t. ex. i Dalelfven vid Avestad, i Ragunda- 

 elfven, vid Trollhättan m. fl. st., men hvilka jag dock icke haft 

 tillfälle se. 



Genom denna visserligenv fullt rigtiga iakttagelse, sattes jätte- 

 grytbildningen i samband med den för .30—40 år sedan i geo- 

 logiskt afseende så sinnrika hypotesen öfver Rullstensfloden (fram- 

 ställd af Prof. SÄFSTRÖM i Vet. Akad. Handl. 1836), hvartill jag 

 torde få hänvisa. Att derföre en del af dessa jättegrytor här- 

 stamma från strömmande vatten, är sålunda ej att betvifla. 



Så vigtig än slutsatsen må vara att vattensti-ömmar i före- 

 ning med stenar eller grus orsakat ursvarfningar, vi.«a sig dock 

 vid beskådandet af de serskilda jättegrytorna många företeelser, 

 hvilka icke kunna genom endast vattenströmmars omedelbara in- 

 flytande nöjaktigt utredas, och jag har derföre ansett mig böra 

 vända uppmärksamheten på ett firklaringssätt, hvilket, så långt 

 mina iakttagelser sträcka sig, lemnat mig tillfredsställande utred- 

 ning. Jag måste dock beklaga att jag icke varit i tillfälle att 

 iakttaga och granska ett vida större antal exemplar af dessa, 

 hvilka hvar för sig erbjuda om\exlande fakta till sakens belysning. 



Det är för hvar och en, som gifvit akt på det system af 

 bergens tillrundning, på reporna och fårorna, som betäcka Skan- 

 dinaviens berg icke möjligt att undgå erkännandet, att jättegrytornes 

 tillkomst dermed sammanhänger och dermed är samtidigt. Till- 

 daningen af bergklippornes yttre former och slipning sammanlän- 

 kar sig så fullkomligt med jättegrytornes serskilda former, att 

 man nära nog kan sluta sig i\\\ hvar man har att söka dem. 

 Så förekomma alla dessa här omtalade jättegrytor å södra af- 

 sluttningen af smärre bergklackar, ofta bakom en framstående 

 klippa, och äro utbildade i en rigtning, som motsvarar den af 

 reporne å bergytan utvisade väg. Mången iiång utbildades, å an- 

 dra ställen, dessa urholkningar i en djup fara eller i en mindre 

 afsatts dera. 



Sedan man, utan tvifvel med rätta, hänfört bergens tillrund- 

 ning, deras fåror, refflor och repor till företeelser af det nordiska 

 isfenomcnet, och .stadnat vid att antaga glaciererne såsom deras till- 



