v. POST, BTÜKAG TILL JÄTTBGKYTOKNES KÄNNEDOM. 139 



danare, sä måste man enligt min åsigt äfven hafva att söka 

 förklaringen öfver jättegrytorne i detta fenomen, hvarmed de 

 stå, såsom jag anfört, i ett alldeles otvifvelaktigt samband. Det 

 är visserligen många år sedan jag kom.mit till denna slutsatts, 

 men det är först de nu omhandlade jättegrytorna som lemnat 

 tillräckliga upplysningar för denna åsigts framställande. — Här- 

 öfver torde nedanstående iakttagelser tjena såsom stöd. 



a. Tre grupper af dessa jättegrytor äro belägna på alldeles 

 släta, om än litet sluttande berghällar och isynnerhet äro gry- 

 torne å GuUtorps egor upplysande, hvilka alla äro belägna på 

 en alldeles slät berghäll, utan tecken till ojemnheter, som kunnat 

 föranleda en börjande rotationsrörelse af ett strömmande vatten. 

 Här bildades urborrningen på en slät häll och högst på bergsträc- 

 kans öfversta delar, hvilket icke står i något förenbart samband 

 med fordna tiders strömmar eller vattenfall. Dylika urborrningar 

 på bergklippors högsta delar äro mänga anförda från vestra hafs- 

 kusten, men hvilkas former likväl äro mig obekanta. Derjemte 

 äro de här omhandlade urholkningarna af obetydlig diameter, ehuru 

 djupa — den ena af dem är 4 fot djup och har endast 18 tums 

 diameter; det måste erfordrats en mägta stark vattenström eller 

 betydligt lång tid som förmått så djupt nedborra uti det hårda 

 gneisberget. Om vi nu antaga, att en glacier öfvertäckte denna 

 omkring 300 fot höga berghäll, och att genom ett hål på gla- 

 cieren, om också ganska litet, från dennes yta och sålunda, vi 

 antaga blott exempelvis, från 100 — 200 fots höjd, dagvatten nedstör- 

 tadt, så måste, om stenar och grus medföljde, denna lilla ström 

 verka såsom ett borr derigenom, att det nedstörtade vattnet, ge- 

 nom hålets ojemnhetei- oftast sattes i roterande rörelse och så- 

 lunda, sedan isen genomborrats, äfven nedborra sig i underliggande 

 berghällen, hvarefter vattnet bortströmmat genom sprickor och 

 remnor, och kanske företrädesvis mellan isen och berghällen, dei', 

 såsom bekant, en vattenström färgad hvit af bergmjöl, fort- 

 strömmar och framkommer under glacieren. — Endast på detta 

 sätt har jag kunnat för mig sjelf redogöra för dessa smala ur- 

 svarfningar. En ringa mägtig vattenström i förening med småsten 



