OSWALD HEER, l''OSSIL;\ VÄXTKR TliAN SPETSI5KRGEN. 153 



(Platanus aceroides), men denna är betecknande för miocen- 

 formationen. 



Blott en art från Kingsbay (Fojjidus arctica) är annor- 

 städes anträffad, och i anseende till dålig beväring är dennas 

 bestämning ej fullt säker. Det oaktadt torde vi kunna anse 

 den hårda sandstenen från Kingsbay, hvilken innesluter blad af 

 denna poppel och ofvan anförda lind, såsom en miocen-bildning, 

 alldenstund utom denna bildning blott kritan skulle kunna komma 

 i betraktande, i hvilken senare man dock hittills ingenstädes 

 funnit lind-blad. 



Gymnogramme, Equisetiim och Poacites från Kingsbay be- 

 finna sig i en lösare sandsten och denna kunde möjligen till- 

 höra en annan formation, hvarom dessa växter ej lemna något 

 bestämdt utslag. Equiseta förekomma i de mest olikartade for-' 

 mationer och äfven ormbunken hörer till former, som ega en 

 vidsträckt utbredning i formationer från olika verldsperioder. 



3. Spetsbergen måste under miocen-tiden hafva haft ett mycket 

 varmare klimat än dess nuvarande. Redan förekomsten af stora 

 löfträd tyder härpå och ännu mer en jemförelse af dessa med 

 de närmast beslägtade, nu lefvande arterna. Slägtena Pinus, 

 Equisetum, Potamogeton, Pojyidus, Salix, Alnus och Corylus gå 

 visserligen ännu ända upp i den arktiska zonen, men blott pil- 

 arter gå öfver 70'' n. br. och förekomma t. o. m. ännu på 

 Spetsbergen, under det att de öfriga slägtena stadna 8 — 12 gra- 

 der sydligare. Härtill komma flera arter, hvilkas nu lefvande 

 slägtingar icke uppnå pol-cirkeln. Boken (Fagus silvatica) ut- 

 härdar i Skottland, t. o. m. odlad, icke öfver 57" n. br. och 

 går på den i klimateriskt afseende så gynnande Norska kusten 

 icke öfver 60'^ 31 n. br. (vid Alvesund), under det att den 

 miocena arten på Spetsbergen visar sig ända till 17 breddgrader 

 längre mot norden. — Af Tilioi har den amerikanska arten sin 

 nordgräns vid Vinipeg-sjön (50^" n. br.) och uppträder der blott 

 såsom buske; i Europa förekommer den småbladiga linden (TVZm 

 parvifolia) på Norges vestkust ända till 62" och odlas på en 

 synnerligen gynnsamt liggande punkt ännu vid 63" 42'. På Spets- 



