()hWAl,D llElill, FOWSILA VAXTKR FRAN Sl'El'SBKKG EN.' 155 



Bland de.ssa anträffas dock blott 3 arter äiVen pä låglandet, 

 alla de andra törst pä alperna ocli de flesta först på betydande 

 höjd. Af Spetsbergens miocena växter förekom dereraot nära 

 hälften äfven i Schweiz eller angränsande länder och den andra 

 hälften består helt och hållet af arter, som häntyda på ett lik- 

 artadt klimat. Ingen enda finnes däribland, som skulle kunna 

 motsvara rent alpina eller högnordiska typer. Denna arktiska 

 miocen-flora är sammansatt af sädana arter af vår miocen-flora, 

 som motsvara den tempererade zonen. En större likformighet 

 har alltså då egt rum än nu, alldenstund ett större antal arter 

 äro utbredda från vår breddgrad ända upp till högt i polar- 

 zonen, än för närvarande är förhållandet. 



Det torde väl kunna antagas, att för Taxodier, Bokar, Pla- 

 taner och Lindar de angifna fyndorterna på Spetsbergen bilda 

 nordgränsen; för tallar, alar och popplar är detta dereraot sä- 

 kerligen icke förhållandet, alldenstund dessa slägtens nu lefvande 

 representanter ännu gå ungefär 4 — 10 grader högre mot norden 

 än de förstnämnda trädslägtenas. De torde derföre tvifvelsutan 

 under miocen-perioden hafva egt en mycket större utbredning 

 mot norden, ja t. o. m. ända till nordpolen, såvida ett fastland 

 då funnits därstädes, och vi kunna äfven med hög grad af san- 

 nolikhet säga, hvilka träd bildat detta lands skogar. Det skulle 

 hafva varit tall- och poppel-arter, ithy att vi kunnat påvisa 

 dylikas förekomst ej blott på Spetsbergen, utan äfven i norra 

 Grönland och arktiska Amerika. Afven anträffas de här i en 

 sådan rikedom af arter, att man ej kan tvifla på deras vidare 

 utbredning härifrån mot norden, hvilket jag kommer att utför- 

 ligare framställa i mitt arbete: Die fossile Flora cZer Polar- 

 länder. Detta arbete kommer äfven att innehålla afbildningar 

 och utförligare beskrifningar på de här omnämnda Spetsbergs- 

 växterna. 



