170 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAB. FÖKIl ANDUNGAR. 



HisiNGER har analyserat det efter honom benämnda mineralet 

 från Riddarhyttau, men ej bestämt jernets oxidationsgrader; 

 Rammelsbergs analys är, enligt Rammelsbergs egen uppgift, 

 utförd på orent material, och vid den af Thoreld offentliggjorda 

 analysen på degeröit från Stansvik är vattenbestämningen ofull- 

 ständig. För att utröna dessa mineraliers verkliga sammansätt- 

 ning, hafva derföre nedananförda nya analyser blifvit utförda, 

 jemte hvilka vi här anföra de äldre analyserna af Hisinger, 

 Arppe och Thoreld. På Rammelsbergs, utan tvlfvel mycket 

 omsorgsfullt utförda, undersökning *) kan deremot intet afseende 

 fästas, emedan det analyserade profvet innehöll 27.31 pr. pyrit 

 och kopparids. 



1. Hisingerit från Hiddarhi/ttan. analyserad a) af HisiNGER**), 

 b) af Cleve, c) af F. Oberg. Mineralet bildar antingen bruna 

 till svartbruna körtlar i pyrit eller kopparkis, eller ock ett flere 

 linier tjockt lager, som ligger emellan kisen och de qvartskörtlar 

 som inneslutas i densamma. Augit förekommer ej tillsammans 

 med mineralet; allt visar att hisingeriten vid denna fyndort ej upp- 

 kommit genom pseudomorfos af augit, utan att den bildat sig 

 genom inverkan af kiselsyrehaltigt vatten på pyiit och kopparkis. 

 De större körtlarna, hvilkas kärna äfvenledes utgöres af qvarts, 

 äro liksom hoptorkade och fulla med sprickor. Man uppgifver, att 

 hisingeriten har ett jemnt eller flatskåligt brott, men denna upp- 

 gift beror på en förvexling af brottytan, som är finkornig eller 

 jordartad och föga glänsande, med spjälkningsytorna, hvilka i alla 

 riktningar genomkorsa hisingeritkörteln och förmodligen bildat sig 

 på samma sätt som de klyfningar, hvilka uppkomma i en gela- 

 tinös fällning, t. ex. lerjordshydrat, då den intorkar. De sednare 

 båda analyserna äro utförda på lefverbrunt mineral af egvt. = 2,7. 



2. Hisingerit från Solbergsgrufvan i Nerike, analyserad af 

 a) Cleve, b) G. Lindström. Mineralet bildar vid denna fyndort 

 en stenkolslik svart sprickfyllnad i jernmalm. Klyfningsytorna 

 äro jemna och starkt glänsande, men det verkliga brottet matt 



*) Poggend. Ann. LXXV. (1848) s. 398. 

 *') Pogpcnrl. Ann. XTII. (1828) .505. 



