176 ÖFVEHSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 



4. Stratopeit från en skärpning vid stranden, nära linfvud- 

 grufvan vid Pajsberg, analyserad af NORDENSKIÖLD. Mineralet 

 har ett kornigt glänsande brott och jenina klyfningsytor, för öfrigt 

 likt föregående. Sönderdelas af saltsyra utan att gelatinera och 

 utan att utveckla klor. Mineralet håller icke jernoxidul. 



5, 6 o. 7. Stratopeit (Svart mangankisel) från Kla.ppertid, 

 analyserad af Fr. Bahr *). Profverna erhållna från olika sam- 

 lingar. 5. Egvt. = 2.88. 6. Egvt. = 2.74. 7. Egvt. = 2.98. Mine- 

 ralet sönderdelas af saltsyra under ymnig utveckling af klorgas. 

 Förmodligen innehöll mineralet likväl äfven manganoxidul, hvilken 

 icke blef bestämd. Analyserna äro utförda på ämne torkadt 

 vid 100*' eller öfver svafvelsyra. 



8. Neotokit från Gåshöle, i Ingo socken, analyserad af Igel- 

 STRÖM **). Egvt. = 2.70. Bestämningen af mineralets vattenhalt 

 samt basernas oxidationsgrader ofullständig. 



9. Neotokit från Erik Ersgriifva i Gestrikland, analyserad 

 af Nord'enskiöld. Mineralet bildar en hisingeritlik sprickfyllnad 

 med finkornigt brott och jemna spjälkningsytor. Egvt. — 2.70. 



10. Neotokit från Erik Mattsgrtifva i Gestrikland, analy- 

 serad af Cleve. Egv. = 2.94. Mineralet bildar ett glänsande, 

 svart, ogenomskinligt öfverdrag på magnetisk jernmalm och var 

 starkt förorenadt af detta mineral, som utdrogs med magneten. 

 Pulfvret svartgrönt — mörkgrått. 



*) Öfversigt af K. Vetenskaps-Akademiens rörhandlingar 1850 s. 242. 

 *) Öfversigt af K. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar 1849 s. 168. 



