193 



Ofvei'siii't aC Koiig'l. \'ctenskaps-A]<ndeinieiis Förhaiidliiinar lS(iG. X:o 8. 



Bidrag till kännedomen om Öfverjodsyrans 

 o]ättningskapacitet. 



Af E. WiLH. Fernlundh. 



[Meddelad t deu 10 Oktober 1866.] 



Sedan 1833, då öfveijodsyran upptäcktes af Magnus och 

 Ammermüller*), hatVa Rammelsberg**) och Bengieser***) 

 meddelat några anmärkningar ötVer dess framställning samt sam- 

 mansättningen af några dess salter, hvilka uppstå genom för- 

 ening med metalloxider. 



Langlois j) utvidgade kunskapen om öfverjodsyran genom 

 att bestämma dess vattenhalt särat genom studium af flere dess 

 saiter. 



Då öfverjodsyran, enligt Langlois' undersökning, skulle 

 vara en öbasisk syra, men vid salternas bildande en eller flere 

 eqvivalenter verklig bas vanligon ersattes af vatten, vore en när- 

 mare undersökning af öfverjodsyrans salter af vetenskapligt in- 

 tresse, och, för att i någon mån bidraga till kännedomen om 

 öfverjodsyrans natur, har jag ansett mig böra redogöra för en 

 af mig verkstäld undersökning af syrans silfversalter. 



För framställning af öfverjodsyrans silfversalter upplöses, 

 enligt Magnus och Ammermüller, det i vatten niycket svår- 

 lösliga öfverjodsyrade natronsaltet i mycket utspädd salpetersyra 

 och behandlas med salpetersyrad siifveroxid, då (isynnerhet om 

 salpetersyran är närvarande i litet öfverskottj en helt och hållet 



*) Pogg. Annal. Bd. 28 sid. 514. 

 **) Pogg. Annal. Bd. 44 sid. 545. 

 ***) Annal. der cliem. u. pharm. Bd. 17 sid. 254. 

 f) Annal. der chem. u. pharm. Bd. 83 sid. 153. 



