372 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖE.HANDLINGAU. 



nolikt ännu till större delen qvarliggande malmen har, så vidt sig 

 göra låtit, blifvit skrädd och renad från onyttigt berg, det enda 

 för mineralogen värdefulla, och det kunde nästan synas, som hade 

 man afsigtligt undangömt det, som jerate malmen tillhört den 

 egentliga gängbildningen, under högar af sten och ofyndig bergart 

 eller möjligen till en stor del i det vattenfyilda grufhålet. Dä 

 jag 1853 första gängen besökte grufvan, var anstående malm lätt 

 tillgänglig och stora stycken af pyrofyllit kunde med ringa möda 

 derur utbrytas, hvarigenöm bevisas, att åtminstone detta mineral 

 förekommit ganska ymnigt. Numera är i fast häll så godt som 

 ingenting tillgängligt, och ibland stenarne i varphögarne före- 

 kommer också pyrofylliten särdeles sparsamt. Malmbrytningen i 

 grufvan har sålunda i qvantitativt hänseende ingalunda ökat till- 

 gången på för besökaren åtkomliga mineralier af något större in- 

 tresse, men i hvad fall som helst möjliggjort den närmare be- 

 kantskapen med malmgähgens mineralogiska natur, enär densamma 

 derigenom åtminstone på flere punkter af sin utsträckning lagts 

 för undersökningen öppen. 



Jemte pyrofyllit, att ej nämna qvarts och jernglimmer, är 

 apatit det enda förut bekanta mineral från Westanå. Det har 

 som bekant förekommit här och der inblandadt i pyrofyllit- 

 massan i form af otydligt utbildade, vanligen blekgröna kristaller. 

 Deraf förklarades lätt den af Prof. Berlin iakttagna ringa fos- 

 forsyrehalten i pyrofylliten. 



Jag har funnit, att apatit uppträder temligen allmänt och 

 under mycket olika former och artförändringar, hvaribland sär- 

 skilt må anmärkas en i derba, rödbruna massor uppträdande 

 varietet, som vid upphettning i kolf under stark knislring sönder- 

 faller till ett fint pulver. Den förekommer tillsammans med 

 qvarts och misstogs till en början för fältspat, som den i märk- 

 värdig grad liknar, liksom stenarten i sin helhet i allo har samma 

 utseende som en glimmerfattig, grofkornig granit. 



Att fosforsyran spelat en framstående roll vid gångmassans 

 bildning, visar sig dock ännu tydligare vid aktgifvande på öfriga 

 hittills förbisedda mineralier. 



