BLOMSTRAND, NiA MINEKALIEU FRÅN SKÅNE. 373 



Den omkring fotsbreda, pyrofyllitförande gången i Horrsjö- 

 bergets qvartsfels är enligt Igelström (Ofv. 1854, s. 69) fylld 

 af kyanit, färglös qvarts och silfverhvit, för känseln fet gliraraer, 

 hvarjemte sporadiskt förekommer det indigolit-lika mineral, som 

 senare beskrefs som lazulit samt dessutom blekröda, halfgenom- 

 skinliga kristaller af ett nytt mineral, hvaråt efter närmare un- 

 dersökning tillades namnet svanbergit. 



Samtliga dessa mineralier anträffas i Westanå qvartsrika- 

 jernglansgång. 



Kyaniten, som i Horrsjöberget spelar en särdeles framstående 

 roll, då sjelfva bergartens blåaktiga färg härrör af detta ymnigt 

 uppträdande mineral, är deremot i Westanå af ytterst underord- 

 nad betydelse och särdeles sparsamt förekommande. De prof,^ 

 jag deraf besitter, visa emellertid en påfallande öfverensstäm- 

 raelse såväl till yttre utseende som kemisk sammansättning med 

 Horrsjöbergets kyanit. Huruvida för öfrigt detta mineral äfven 

 här möjligen ingår som en blandningsdel i bergarten sjelf, vill 

 jag tillsvidare lemna oafgjordt. 



Den hvita, vackert fettglänsande, grofbladiga (jlimmern är 

 äfvenledes mycket sällsynt, ora också mineralet finnes i form af 

 fina fjäll så godt som öfverallt insprängdt. 



Jemförelsevis ymnigare och mest tillsammans med föregående 

 uppträder den vackert indigoblå lazuliten i större och mindre 

 nästen och körtlar, någon gång uppgående till \\ tums längd på' 

 omkring 1 tums tjocklek. Brottet är stundom vackert grofkri- 

 stalliniskt. Egentliga kristaller äro ej iakttagna. 



Af företrädesvis stort intresse är förekomsten af svanbergit^ 

 för hvilket i och för sig ganska märkliga mineral den ursprung- 

 liga fyndorten hittills förblifvit den enda bekanta. Af de redan 

 anmärkta, för Westanå nya mineralierna är svanbergiten den 

 ymnigast förekommande, dels med jernglans, dels bildande sma- 

 lare och bredare gångar och nästen i qvarts. Att döma af de 

 prof, jag sjelf varit i tillfälle att se af Horrsjöbergets svanbergit, 

 såväl som af Igelströms beskrifning af förekomsten derstädes, 

 synes mineralet å denna fyndort uppträda vida sparsammare än- 



