HAUTMAN, LAND- OCH SüTTVATTENSMOLLUSKlCR. 387 



P. suhstriata Jeffr. — Temligen enstaka i dalarne vid Kungslianrm 

 på Sicklaön; mellan Tollarö och Lännersta pcå Wermdön (till- 

 sammans med Helix acnleatci). 



Papa alpestris Ald. var. — Flerestädes i mossiga klippor i dalarne 

 vid Kungshamn; äfven i Stora Angsviken på Wermdön, 



Det är knappt något annat, än skalets täta strimmor ocli 

 mindre storlek (2 m.m.), som skiljer denna form från P. arctica 

 Wallenb.; men då jag aldrig sett exemplar af sistnämnda art 

 och dess storlek bestämdt nppgifves till 2,5 m.m., måste jag 

 tillsvidare anse den af mig funna vara en form af P. alpestris, 

 ehuru de 50 å 60 exemplar som efterhand påträffades, konstant 

 afvika från denna med 3-tandad mynning (hvarföre jag föreslår . 

 varietetsnamnet tridentata), nemligen på så sätt, att den ena (yttre 

 eller öfre) gomtauden saknas, hvarjerate skalets höjd alltid är 

 Tiågot mindre, närmast jämförlig med höjden hos P. pygmcea, 

 från h vilken art likväl närvarande form i öfrigt skiljer sig ännu 

 mera med de få mynningständerna och skalets mer cylindriska 

 form. Bland många hundrade exemplar af P. alpestris, samlade 

 i Nerike, och bland dem jag eger från Oland och Westmanland, 

 har jag icke funnit något, der skalets mynning haft annat antal 

 tänder än 4. Hos sjelfva djuret har jag ej kunnat upptäcka rin- 

 gaste skillnad mellan den 4- och den 3-tandade formen. Tungans 

 beskaffeidiet har det, i bi'ist på nog starkt förstorande mikroskop, 

 varit mig omöjligt att undersöka. 



Af P. pygmcea fann jag intet spår i Stockholmstrakten. 



P. vertigo Dr. — Här och der på de vid bagge föregående anförda 

 lokaler. 



Balea perversa Flem. — Ymnig på klippor och mot dalarne vid 

 Kungshamn (särdeles bland mossorna Hedivigidium ciliatum och 

 Grimmice); på Wermdön, vid Lilla Björknäs och i Stora Angs- 

 viken. 



Såsom ofvan närandes, befanns denna art vara fortplantnings- 

 skicklig redan förrän skalet nätt sin fulla utbildning. För öfrigt 

 må anmärkas, att alla exemplar från denna trakt hafva ett glän- 

 sande skal, med liten mynningsknöl, fästad på samma plats som 

 öfre lamellen hos Glausilice, och 7,5 — högst 8,25 m.m. höjd, 

 2,25 — ,3 m.m. tjocklek; hvareraot exemplar t. ex. från Gottland 

 vanligen äro mindre glänsande, med större mynningknöl, och 

 hafva med samma tjocklek 9 — mer än 10 m.m. högt skal. 



Glausilia laminata (Mont.). — - Allmän på hassel pade på Sicklaöu 

 och Wermdön, mindre ofta på stenar. 



C. nigricans Pult. — Likasom föregående, men oftast på mossiga 

 klippor. Vistas ofta tillsammans med Balea perversa. 



C. plicatula Dr. ■ — Sällsynt; träffades endast i murkna ekstubbar i Stora 

 Angsviken på Wermdön, samt i den större dalen vid Kungshamn. 



