HARTMAN, LAND- OCH SüTTVATTBNSMOLLUSKEK. 391 



anmärkta i Stockholmstrakten, uemligen: Helix bidens och ai^ba- 

 storum (om verkligen denna stora och vidt utbredda art saknas 

 kring Stockliolra), Bidimus (Ena) obscurus, Pupa minutissima, 

 modesta och pygmcea, Clausilia pumila, Planorbis (Segmentina) 

 nitidus, Ancylus ßuviatilis, Hydrobia Steinii, Pisidium amnicum, 

 hensloivianum, arcceforme ocl) ])ersonatuin, Unio margaritifer och 

 tumidus. 



Skillnaden i arternas antal är så obetydlig, att den torde 

 kunna helt och hållet tillskrifvas de tvenne jeraförda trakternas 

 olika vidd och således böra anses försvinna, om Stockholms- 

 trakten tages i en vidsträcktare mening. För öfrigt äro de flesta 

 bland de nyss uppräknade arterna, som skulle vara utmärkande 

 för hvardera området, af den beskaffenhet, att fortsatta under- 

 sökningar på begge hållen högst sannolikt skola till största delen 

 utplåna äfven den lilla olikhet, som af dem härrörer. 



Men, äfven om detta inträffar, om Stockholmstrakten och 

 Nerike, en gång fullständigt undersökta, befinnas ega aldeles lika 

 många, ja, med kanske 3 å 4 undantag, fullkomligt samma arter, 

 så får man likväl icke anse denna öfverensstämraelse härröra af 

 samma orsaker eller såsom ett bevis på stor likhet i klimat och 

 öfriga förhållanden. 



Det är neraligen väl bekant, att ett betydligt antal sydligare 

 svenska växter i kustprovinserna gå mycket längre åt norden, än 

 i det inre af landet. Så t. ex. förekomma (utom hafsstrand- 

 växtei', som härvidlag ej få beräknas) ännu i Stockholmstrakten 

 åtminstone 120 vasculära växtarter af sydlig härkomst, hvilka 

 inuti landet finna sin nordliga gräns redan söder om Nerike; 

 hvaijemte det icke är så få arter, som ännu vid Stockholm äro 

 allmänna och utmed kusten gå upp genom hela Upland, en del 

 tilloch med ett godt stycke upp i Norrland, men som inåt landet 

 redan i Nerike äro ganska sällsynta och der finna sin gräns mot 

 norr. A andra sidan finnes en och annan nordisk art, t, ex. 

 Alnus incana, som vid kusten icke går längre åt söder än till 

 Gefle och norra Upland (Tierp, Hollnäs och Börstel socknar), 



öfters, af K. Vet.-Akad. Förh. Årcj. 23. N:o 10. 3 



