412 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR. 



Den första har koloniens djurhus samlade i flera knippen, 

 den aijdra har dem mer eller mindre utvuxna till i toppen fria 

 rör, den tredje åter har hela kolonien i form af en fortväxande 

 samknopp. 



Om nu också D'Orbigny vid sammanställningen och den 

 speciella begränsningen af dessa sina afdelningar ingalunda haft 

 en sådan morphologisk förklaring för ögonen, hvarföre de äfven 

 till sitt innehåll ej alldeles motsvara de afdelningar, vi ofvan fram- 

 ställt — isynnerhet gäller detta om Centr. foraminés — , är dock 

 grundtanken densamma; och vi bibehålla derföre de tvenne första 

 af honom gifna namnen. 



Men likasom vi förut nämnt, att de båda första af våra af- 

 delningar i sina beröringspunkter visa sådana öfvergångar, att 

 skarpa karakterer der blifva omöjliga; så synes det ock vara 

 samma förhållande med de båda sista, hvilka ega sin hufvudsak- 

 liga motsvarighet i D'OrbignyS fasciculinés och foraminés, och då 

 de dessutom i nutiden ega högst få representanter, kan det åt- 

 minstone för de former, med hvilka vi nu sysselsätta oss, vara 

 af mindre vigt att bibehålla dem såsom skilda. 



Afven BUCKS indelning: 



{cellulis cMstinctis, 



Lnarhculata { ,„n .r ■ .t j.- j- 

 {ceiLuLis inaistinctis, 



grundad på samma skillnad som mellan D'Orbigny's C. fora- 

 minées och de öfriga, skulle kunna hänföras till samma indel- 

 ningsgrund, såvida den icke i sin tillämpning lemnat tillfälle att 

 låta en högre grad af förkalkning och koloniens afslipningar 

 vara de bestämmande. 



1. Tubulinea. 



Då utvecklingsgången varit grunden för vår indelning, må vi 



börja med de former, hvilkas utvecklingsserie vi kunna följa till 



.' • ■•-■i,*, Xßn enklaste typen för en Inarticulat. Här möter oss då först 



