SMITT, KRITISK FÖRTECKN. ÖFVEE SKAND. HAFS-BRYOZOER. 433 



rest med fortsatt djurhus-utveckling till en antydan om Mesen- 

 teripora- formen. Men M. meandiina saknar smårör, hvarföre vi 

 svårligen kunna tänka oss dess utveckling frän detta håll. På 

 grund af den vigt Dlastoporornes olikhet i detta hänseende erhåller, 

 hafva vi skiijt D. simplex från D. liyalina, med hvilken den 

 annars tydligen på det närmaste sammanhänger, och detta så, att 

 der D. hyalina delvis saknar smårör eller D. simplex kan få 

 dylika utvecklade, der kunna vi ej heller ännu urskilja dessa 

 fi)rmer. De vore således ovilkorligen att förena, om ej den möj- 

 ligheten låge till hands, att I), simplex uti Norden skulle kunna 

 ega en serskild utvecklingsbetydelse, liksom ett motsvarande Diasto- 

 j90?'a-stadium i Medelhafvet utvecklar sig till RdicuUpora Num- 

 mulitorum (D'Orb.), hvilken vi finna fästad på Retepora cellulosa 

 i Köpenhamns Museum. Afven här har stammen i sin uppresning 

 ett högst egendomligt utseende (Tafl. X, fig. A) i tillplattad och 

 ät ena sidan tillskärpt hornform oregelbundet dichotomiskt för- 

 grenad i tillspetsade grenar. Den reser sig som ett upphöjdt 

 veck med tvåsidig djurhusställning från utvecklingsrauden af en 

 Diasto pora-h'6x]2iVi, hvars sammansättning är densamma som till- 

 kommer D. simplex, men med längre fria djurhustoppar, hvilka 

 fiån sin ursprungliga quincunx-ställning mera närma sig till en 

 lös, radierande radställning. Denna sednare uppträder deremot 

 mera fast sammansluten på den uppresta stammen (Tafl. IX, 

 fig. D, 1), hvars tillväxt med fortsatt samknopps-klyfning fortgår 

 i grenarnes toppar och tillskärpta rand (Tafl. X, fig. C), medan 

 dess bredare, afrundade rand (Tafl. IX, fig. D, 2) får djurhus- 

 mynningarne täckta af en kalkhinna med dess uppskjutande rör 

 eller slutligen visar hela djurhusen täckta under en hård förkalk- 

 ning. Diastop 07'a-&tdiå\Q.t saknar ovicellen — liksom vi ej heller 

 känna den för D. simplex — : dessa uppträda deremot på Reti- 

 cidipora-siSimmen (Tafl. X, fig. B) i typisk Diastopora- form. 

 Djurhusraynningarne vexla omkring 0,1 m.ra. i diameter, större i 

 sitt fullvuxna tillstånd på stammen än i Diastopora-stSidiet. Vi 

 anföra denna Reticulipora såsom ett prof på den utveckling, 

 hvilken kan förekomma inom Diastoporid-fa:m\\ien och som der- 



