438 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR. 



Stammen är här ofta ojemnt krokig efter beskaffenheten af 

 den plats, på hvilken den fått utveckla sig; men högre upp, och 

 när den finner mera ryralighet för sig, blifver den rak och mera 

 jemnt dichotom. På samma gång ökas också djurhusens antal 

 till 3 och 4 uti raderna, och deras storlek tilltager, så att måttet 

 på deras diameter, oafsedt alla variationer, i allmänhet närmar 

 sig 0,19 m.m. för deras öfre delar. Härigenom ökas också stam- 

 mens tjocklek, hvilket ännu mera blifver märkbart äfven för det 

 obeväpnade ögat, när ovicellerna utvecklas i form af långa upp- 

 svallningar, som fylla mellanrummet i stammens framsida mellan 

 de divergerande djurhusraderna. 



De ofvannäranda båda formerna af denna art sammanfalla i 

 detta stadium med hvarandra, och den enda skillnad, som skulle 

 kunna anmärkas, vore den, att den sydligare och pä mindre djup 

 förekommande formen icke har sina nedre delar så smala eller 

 några af sina djurhus så små, som den nu beskrifna. Men 

 under tiden har sjelfva stammen i sin utveckling genomgått för- 

 ändringar, som också starkast framträda hos denna tjockare form. 

 Dessa förändringar låta lättast uttrycka sig genom formen på 

 stammens tvärsnitt, och då många författare användt denna så- 

 som karakter för artskillnad, kan det vara vigtigt att noggrannt 

 följa dess variationer med ledning af utvecklingshistorien. 



På de ställen, hvarest raderna endast bestå af två djurhus, 

 har stammen en nästan rhombisk form, med de spetsiga vinklarne 

 ställda framåt och bakåt, blott att den bakre vinkeln är mer 

 eller mindre rundad. Allt efter som raderna få tre eller fyra 

 djurhus, blifver stammens baksida mer och mer tillplattad, till 

 dess den uti tvärsnittet slutligen blifver bas i en mer eller mindre 

 liksidig triangel. Till följe af den ständigt alternerande tillväxten 

 af djurhusrader åt tvenne håll, blifver nemligen denna liksidighet 

 aldrig fullkomlig, utan tvärsnittet är alltid snedt, än åt det ena, 

 än åt det andra hållet, allt efter som den ena eller den andra 

 sidans djurhus äro mest utvecklade. Slutligen utbreder sig denna 

 stammens tillplattade baksida ännu mera, isynnerhet på den tjoc- 

 kare formen från mindre djup, på hvilken man också stundom 



